Lorenzenit. — Peiovskit. 355 



Krystallerne af Type 2 findes sammen med smaa Ægirin- 

 naale af en senere Generation end den ovenfor nævnte ; i 

 Reglen sidder de indvoksede i Feldspat. Sammen med dem 

 findes smaa Krystaller af Mikroklin , Albit og Epididymit, og 

 det hele er i Reglen omgivet af en jordagtig Substans, der 

 sandsynligvis er frembragt ved Omdannelse af Rodokrosit. 



Mineralet er opkaldt efter den danske Mineralog J. Lorenzen. 

 Det blev første Gang fundet af Funk i 1897. I dennes først 

 nævnte Afhandling nævnes hver af de to Typer med sit fore- 

 løbige Navn; Type 1 er benævnet «Diamantglinsende Naale», 

 Type 2 «Mørkebrune Prismer». 



mo. Perovskit. CaTi0 3 . 



Krystalliserer regulært (eller tilsyneladende regulært) ; den almindeligste 

 Form er Terningen; men undertiden kan der findes meget fladerige Krystaller. 

 Terningfladerne er i Almindelighed stribede parallelt med Kanterne. 



Temmelig tydelig Spaltelighed efter Terningfladerne ; Bruddet er ujevnt 

 eller halvt muslet. Haardheden 5 — 6, Vægtfylden 4. Glansen er Diamant- 

 glans eller metalagtig Diamantglans. Farven varierer fra sort til lysegul 

 gennem talrige gullige og brunlige Nuancer. Stregen farveløs eller graalig. 

 Gennemsigtigheden meget forskellig. 



Peiovskit er usmeltelig for Blæserøret; af Fosforsalt opløses den let og 

 giver i den iltende Flamme en i varm Tilstand grønlig men efter Afkøling 

 farveløs Perle; i den afiltende Flamme bliver Perlen graalig grøn og ved 

 Afkøling violetblaa. Den sønderdeles af kogende Svovlsyre. 



Perovskit forekommer ret udbredt som underordnet Bestanddel i for- 

 skellige basiske Eruptivbjergarter. Større Krystaller er sjeldne ; de er i Reglen 

 dannede svævende og findes oftest i Talkskifer. 



I Grønland findes Mineralet kun i ganske forsvindende 

 Mængde paa en enkelt Lokalitet. 



Frederikshaab Distrikt. 



Frederikshaabs Isblink (Holst 1880). 



Törnebohm: Geol. För. Förh. Stockholm, 6, 1883, Pag. 705. 



Findes som underordnet Bestanddel tilligemed Magnetjern- 

 sten og Kalkspat i en Melilitbasalt bestaaende af Melilit, 



23* 



