Schizolit. 393 



For Blæserøret er den let smeltelig til et svagt gulgrønt Glas. 

 Den dekomponeres af Syre uden Gelédannelse. 



Analyser er foretagne af Chr. Christensen ; Nr. I er af Krystal- 

 lerne af Type I fra Tut op Agdlerkofia, Nr. II af Krystal- 

 lerne af Type II fra Naujakasik (begge anførte hos Winther), 

 Nr. III (anført hos Bøggild) er af Krystallerne af Type II fra 

 К a n g e r d 1 u a r s u к : 





I 



11 



III 



Si 2 



51.06 



51.44 



51.06 



Ti0 2 



0.68 



— 



0.62 



Ce,0, 



1.47 



— 



0.94 



T t 9 



— 



2.40 



1.03 



FeO 



2.79 



2.01 



2.74 



MtiO 



12.90 



11.69 



9.84 



CaO 



19.48 



20.53 



22.89 



MgO 



— 



0.13 



— 



Na 2 



10.71 



9.50 



9.97 



H 2 



1.36 



2.25 



0.55 



100 45 99.95 99.64 



Mineralet blev først fundet ved Siorarsuit af K. J. V. Steen- 

 strup i 1888, men henlaa uundersøgt, indtil Flink i 1897 fandt 

 større Mængder af det fra forskellige Lokaliteter. Paa Grund 

 af Mineralets meget forskellige Udseende paa de forskellige 

 Steder, blev det af Flink anført som forskellige formodede 

 nye Mineraler; det fra Tutop Agdlerkofia]kaldtes «rosen- 

 røde Stængler», det fra Naujakasik «terninglignende Kry- 

 staller» og det fra Kan g er diu ar suk «rodonitlignende Mi- 

 neral». De to førstnævnte Former undersøgtes af Winther, 

 som gav dem Navnet Schizolit paa Grund af den stærke 

 Spaltelighed {ayi^u), spalter); da de undersøgte Former af 

 Mineralet var ufuldstændig udviklede i krystallografisk Hen- 

 seende, antoges Schizoliten at være monoklin, væsentlig paa 

 Grund af de optiske Egenskaber. Forfatteren til nærværende 



