394 Schizolit. — Antofyllit. 



Værk har ved Hjælp af de vel udviklede Krystaller fra К an- 

 ge rd lu ar su к paavist, at Mineralet er triklint. 



110. Antofyllit. (Mg,Fe)Si0 3 . 



Krystalliserer rombisk; men den eneste Flade, der optræder, er et Vertikal- 

 prisme, der danner en Vinkel paa с. 54'/г — 55°; paa Grund af Mangelen 

 paa fuldstændige Krystaller kan dette og det følgende Mineral kun ved op- 

 tiske Forhold sikkert kendes fra de monokline Amfiboler, Tremolit, Straal- 

 sten, Hornblende m. m. ; dog er Farven i Reglen et meget godt Kendetegn. 



Oftest findes Mineralet i bladede eller traadede Aggregater, særlig ofte 

 i asbestagtig Form. 



Fuldkommen Spaltelighed efter Vertikalprismet; undertiden svagere 

 Spaltelighed efter 1ste og 2den Endeflade. Haardheden er 5 '/2— 6; Vægt- 

 fylden 3.1—3.2. Glansen er Glasglans med Perlemorglans paa Spaltefladerne. 

 Farven er brunlig i forskellige Nuancer, undertiden metallisk; sjeldent findes 

 Labradoriseren. Den asbestagtige Antofyllit er i Reglen lysebrun. Stregen 

 er farveløs. Gennemsigtig eller halvgennemsigtig. 



For Blæserøret smelter Antofylliten meget vanskelig til en sort, mag- 

 netisk Emalje; med Fosforsalt og Boraks giver den Jernreaktion. Den paa- 

 virkes ikke af Syrer. 



Antofyllit er ikke meget udbredt; den findes oftest i krystallinske 

 Skifere. 



1 Grønland er Mineralet fundet paa en Del forskellige Lo- 

 kaliteter baade i stænglet og asbestagtig Form; dog er det i 

 de fleste Tilfælde ikke sikkert bestemt, om det er dette eller 

 det følgende Mineral, da de i Reglen kun kan kendes fra hin- 

 anden ved kemisk Analyse. Mineralet omtales første Gang af 

 Giesecke i 1807. 



Uperiiivik Distrikt. 



Uiordlersuak, Upernivik og Itivdlinguak. 



Giesecke: Rejse, Pag. 54, 55 og 59. 

 Rink: Nordgrønland, Pag. 42. 



Den paa disse Steder omtalte Antofyllit har vist sig at 

 være Bronzit eller Hypersthen. 



