400 Gedrit. 



Godthaab Distrikt. 



К or ok (Giesecke 1810). 



Giesecke: Rejse, Pag. 203. 



Her omtales en labradoriserende Hornblende, der ikke er 



saa udmærket som den fra Avisisarfik; sandsynligvis er 



den, ligesom den anden, Gedrit. 

 Avisisarfik (Giesecke 1810). 



Giesecke: Rejse, Pag. 194. 



Leoîthard: Handwörterbuch d. topogr. Mineralogie, 1843, Pag. 22. 



En meget ejendommelig Mineralforekomst, hvis nærmere 

 Enkeltbeder ikke kan udredes uden ved Undersøgelser paa 

 selve Stedet. Hovedmassen af Gedriten findes som større, 

 uregelmæssig formede Individer (indtil 8 Ctm.) sammen med 

 Biotit, Kvarts, Labrador og i et enkelt Tilfælde Granat; Bio- 

 titens Blade er ofte indvoksede i Gedriten i Parallelstilling 

 med dennes Spalteflader. Paa nogle af de samme Stykker 

 findes Gedriten i finkornet (Individstørrelse indtil x h Ctm.) 

 Form sammen med Kvarts, Biotit og Straalsten foruden en- 

 kelte smaa (indtil t Mm.) Butilkrystaller. I et enkelt Stykke 

 findes en ejendommelig Mineralkombination, nemlig, foruden 

 Gedrit og Biotit, rødlig hvid Korund, et sort, næsten absolut 

 uigennemsigtigt Mineral, muligvis en Jernspinel, og endelig 

 et blaat Mineral, der optræder i Form af tynde bøjede Plader 

 mellem de andre Bestanddele; det har Haardheden 7Уг 3 er 

 optisk toakset og har meget stærk Pleokroisme, idet det i 

 nogle Betninger er kraftig blaat, i andre af en violetgraa Tone, 

 der nøjagtig er den samme, som den Gedriten har efter 

 e-Aksen; det kan vistnok ikke identificeres med noget kendt 

 Mineral. Endelig findes Gedriten i smaa Krystaller (indtil 

 1 Mm.) indesluttede i Labradorkrystaller, der igen er ind- 

 voksede i store Granatindivider; iagttagne Flader paa Gedriten 

 er w{ll0}, der er mest udviklet, dernæst c/{l00} og 6{010}; 

 Prismevinkelen er maalt til 54° 42'. Fladerne er ret velud- 

 viklede og blanke og giver gode Beflekser i Goniometret: 

 Endebegrænsning mangler. 



