Arfvedsonit. 427 



Tvillinger er meget talrige; Udslukningsvinkelen er 10 — 12°. 



I Arfvedsonitgraniterne er Absorptionsfarverne: 

 û dyb berlinerblaa 

 Ь lidt lysere graalig blaa 

 c lys graagrøn, 

 altsaa meget nær ved Riebeckit; Udslukningsvinkelen, der 

 tilnærmelsesvis er maalt til 8 — 10°, viser ogsaa henimod 

 dette Mineral. 



Af Interpositioner indeholder Arfvedsoniten meget ofte 

 Krystaller af Feldspat, Nefelin, Sodalit, Eudialyt, Ægirin; 

 med det sidste Mineral er den ofte «skriftgranitisk» sammen- 

 vokset. 



Af de talrige Analyser, der er foretagne paa Arfvedsonit, 

 kan vistnok kun de af Lorenzen (1) og Berwerth (2) anses 

 for fuldstændig paalidelige : 





1. 



2. 



Si0 2 



43.85 



47.08 



Æ 2 3 



4.45 



1.44 



Fe 2 0. å 



3.80 



1.70 



FeO 



33.43 



35.65 



MnO 



0.45 



— 



CaO 



4.65 



2.32 



MgO 



0.81 



— 



Na 2 



8.15 



7.14 



K 2 



1.06 



2.88 



Glødningstab 



0.15 



2.08 



100.80 100.29 



Arfvedsoniten er meget ofte omdannet til Akmit, hvilken 

 Omdannelse findes omtalt under dette Mineral. 



Kangerdluarsuk er den ældst kendte af alle Arfvedsonit- 

 lokaliteter; Mineralet fandtes i 1806 af Giesecke, der ligesom 

 senere Allan benævnede det Hornblende. Navnet Arfvedsonit 

 blev givet af Brooke i 1823; kort Tid efter udførte Arfvedson 

 en Analyse, hvoraf Resultatet blev en Sammensætning, der 



i 



