442 Natronortoklas. 



af en smuk, lyseblaa Farve. Det er disse Stykker, som 

 nævnes af Abildgaard *) ; Vægtfylden angives til 2.5 og senere 

 af Schumacher 2 ) til 2.553. 



Frederikshaab Distrikt. 



К un ak (Giesecke 1809). 

 Giesecke: Rejse, Pag. 183. 



Store Individer (indtil 1 Dm.) fra en Syenitpegmatitgang. 

 Tydelig Spaltelighed efter den ene Flade af m{ll0). Farven 

 brunlig eller graalig med svag Labradoriseren; Feldspaten er 

 temmelig gennemsigtig, i Tyndsnit overordentlig ren, uden 

 Indblandinger eller] nogen mikroskopisk Struktur. Udsluk- 

 ningsvinkelen paa è{010} er 14°., 



Julianehaab Distrikt. 



Kangerdluarsuk-Omraadet (K. J. V. Steenstrup 1888). 

 Ussing: Medd. om Grønl. 14, 1898, Pag. 60. 



Hovedbestanddel i Augitsyenit sammen med Kryptopertit. 

 Natronortoklasen er graalig, temmelig frisk; foruden de sæd- 

 vanlige Spalteretninger findes ufuldkommen Afsondring efter 

 ajlOO/, efter hvilken Flade der er Labradoriseren. 



Udslukningsvinkelen paa b {010} er IIV2 — 12°. Vægt- 

 fylden 2.590. 



Af Interpositioner findes smaa Naale og Korn af forskellige 

 Pyroxener og smaa Biotitskæl. Den mikroskopiske Struktur 

 af Feldspaten er fuldstændig homogen med Undtagelse af 

 nogle uklare Striber bestaaende af Kaolin eller Muskovit, i 

 Nærheden af hvilke Feldspaten er mikropertitisk. Stribernes 

 Retning er delvis parallel med a{l00} delvis ganske uregel- 

 mæssig; deres Dannelse maa skyldes senere Indvirkninger 

 paa Feldspaten. 



J ) Naturh. Selsk. Skr. 2, 1792, Pag. 126. 



2 ) Versuch eines Verzeichnisses der in den Dänisch-Nordischen Staaten 

 sich findenden einfachen Mineralien, 1801, Pag. 82. 



