Mikroklin. 



451 



furet og grubet Udseende med meget ujevne og ru Flader. 

 Størrelsen varierer fra c. 5 Mm. til c. 1 Dm. Den alminde- 

 ligste Kombination er Ъ {(HO}, m{lH)}, J/{lTo}, c{00l} og 

 x {Toi}, hvortil undertiden kommer smaa Flader af ?/{20l} ? 

 />{lll} og o {Til} som vist paa Figur 71. 



Tvillinger findes undertiden, navnlig Bavenotvillinger (Figur 

 72), mens Carlsbad- og Manebachtvillinger kun er fundne i 

 enkelte Eksemplarer (henh. Figur 73 og 74). 



Fig. 72. Mikroklin, 



Bavenotvilling; 



Ivigtut. 



Fig. 73. Mikroklin 



Carlsbadtvilling; 



Ivigtut. 



Fig. 74. Mikroklin, 



Manebachtvilling; 



Ivigtut. 



Farven er lys rødlig gul. Mikroklinstrukturen er ejen- 

 dommelig ved, at de to Individer, der omtrent er til Stede i 

 samme Mængde, ikke, som oftest ellers, er begrænsede ved 

 rette, horizontale og vertikale Linier paa Snit efter c{00l}; 

 der er vel tydelig Krydsstribning, men Grænserne er stærkt 

 bugtede og kan undertiden forløbe ganske uregelmæssigt. 

 Paa Snit efter è{010} ses en ganske ringe Albitmængde i 

 Form af smalle Striber eller smaa rundagtige eller ovale 

 Punkter, ofte ordnede i vertikale Rækker. At Albitmængden 

 er meget ringe, ses af en Analyse af Lorenzen, anført hos 

 Johnstrup, i Følge hvilken der er omtrent 17 pCt. K 2 d.v. s. : 

 saa meget, som der skal være i den rene Kalimikroklin. 



29* 



