Titanit. 487 



m {lio}. Fladerne meget matte og ujevne, overtrukne med 

 Forvitringsskorpe; Farven temmelig lys, graabrun. 

 Akia ved Anoritok-Fjord (Eberlin 1884). 



Krystalliseret (indtil 3 Ctm.) i mørk, finkornet Gnejs. For- 

 men utydelig; fremherskende Flader er mjlio} og w{lll}. 

 Fladerne uregelmæssige, matte. Farven mørk brunlig. 

 Inugsuit (Eberlin 1884). 



Krystalliseret (indtil 1 Ctm.) i Granitpegmatit. Kombination : 

 c{00l}, a{l00}, «{lil}, røflio}; Fladerne buede, under- 

 tiden temmelig blanke; Farven mørkebrun. 

 Kap Rantzau, Landet omkring (Eberlin 1884). 



Findes i Granitpegmatit sammen med Titanjern i Form af 

 uregelmæssige Masser (indtil 4 Ctm.) stærkt sammenblandede 

 med Glimmer og Kvarts. Farven er graabrun. 

 Kara akungnait (Eberlin 1884). 



Findes i stor Mængde som temmelig store Krystaller (ind- 

 til 7 Ctm.) i Granitpegmatit. Krystallerne bøjede og sønder- 

 brudte, gennemtrængte af talrige Sprækker. Formen utydelig; 

 den fremherskende Flade er m{llO}, efter hvilken Krystallerne 

 er langstrakt prismatiske. Farven varierer fra lys gullig brun 

 til mørkebrun. 



Det er Titaniten fra denne og foregaaende Lokalitet, Eberlin 

 tænker paa, naar han 1 ) skriver, at han har fundet Yttrotitanit 

 i Granitgangene i Øst-Grønland. Imidlertid har en af Chr. 

 Christensen foretaget Bestemmelse vist, at Titaniten fra Kara 

 akungnait kun indeholder forsvindende Mængder "Yttrium, 

 saa det kan vistnok betragtes som sikkert, at Yttrotitaniten 

 ikke endnu er paavist at forekomme i Grønland. 

 Kap Adeler (Eberlin 1884). 



Enkelte Krystaller i kornet Mikroklin sammen med Straal- 

 sten; Størrelsen indtil 1 Ctm. Kombination: a{l00}, c{00l}, 

 m {il O}, w{lll}, ж {ЮЗ}; Fladerne paa de mindre Kry- 



!) Medd. om Grønl. 9, 1889, Pag. 255. 



