500 Eudialyt. 



Eiidialyten fra Kangerdluarsuk viser sig i Naturen ofte 

 helt omdannet; som Hovedprodukt af Omdannelsen kan i Følge 

 Ussing enten dannes Katapleit eller Zirkon. Katapleitdannelsen 

 begynder paa et enkelt Punkt af Eudialytkrystallens Rand og 

 trænger derfra jevnt ind. Efter de ledsagende Mineraler kan 

 man skelne mellem tre Slags Katapleitpseudomorfoser: 



a) Findes i Eudialytfoyait fra Kumerngit; Katapleiten led- 

 sages af Mikroklin, hvis Individer staar i direkte Forbindelse 

 med større Individer udenfor Pseudomorfoserne ; desuden kan 

 der findes noget Analcim. 



b) Findes især i eudialytrig Foyait i den inderste Del af 

 Kangerdluarsuk. Katapleiten ledsages af Akmit og i 

 mindre Mængde Flusspat og Zeoliter, i en enkelt Bjergart 

 (Arfvedsonitfoyait) tillige Glimmer. 



c) Væsentlig i Lujavriterne. Analcimen er overvejende over 

 Katapleit; desuden findes et sandsynligvis nyt Mineral af 

 Pektolitrækken. 



De zirkonholdige Pseudomorfoser er af graalig brun Farve 

 med næsten jordagtig Udseende. Foruden Zirkon indeholder 



de Feldspat, Zeoliter og Akmit. Bestanddelene findes i føl- 

 gende Forhold: 



Opløseligt i HCl (Væsentlig .Ternilter og Zeoliter). . . 19.17 



— i HF og H 2 FO i (Væs. Akmit og Feldspat) 57.43 



Uopløseligt (Væsentlig Zirkon) 23.40 



100.00 

 Kangerdluarsuk er det første Sted i Verden, hvorfra 

 Eiidialyten er kendt. Angaaende den første Omtale af Mine- 

 ralet i Literaturen er der forskellige Meninger: i de fleste 

 Haandbøger siges Mineralet at være omtalt af Trommsdorff x ) 

 og Grüner 2 ), der begge beskriver og analyserer et rødt Mineral 

 fra Grønland (nærmere omtalt under Granaten fra Avisi- 



') Crell's chemische Ann. 1, 1801, Pag. 433. 



'-'! Gilbert's Annalen der Phys. 13. 1S03, Pag. 491. 



