Apofyllit. 



551 



Fladerne ret vel udviklede, undertiden noget sølvglinsende; 

 Krystallerne hvidlige, temmelig uigennemsigtige. 



Apofylliten fra denne Lokalitet benævnes af Giesecke glim- 

 meragtig Zeolit i Terninger. 



Iganek (K. J. V. Steenstrtjp 1873). 



Krystalliseret (indtil 15 Mm.) i Hulrum i Dolerit. Formen 

 terningagtig, dannet af a{l00} og c{00l} med meget smaa 

 Flader af p{lll} (som Figur 106); Fladerne ret vel udviklede. 

 Krystallerne graalig hvide, matte. 



Ritenbenk-Kulbrud (Giesecke 1811). 



Et enkelt Stykke uden Bjergart med temmelig store (indtil 

 2 Ctm.) Krystaller; Kombination: c{00l}, «{l00}, i?{tll} 

 omtrent lige udviklede, ?/{310} mindre (omtrent som efter- 

 følgende Figur 104, men uden den indspringende Vinkel). 

 Fladerne er undertiden regelmæssige, blanke, undertiden stærkt 

 skeletagtige; Farven graalig, halvgennemsigtig. Fra samme 

 Forekomst findes ogsaa Apofyllit som stænglet Aggregat. 



Kutdlisat. 



Brewster: Trans. Roy. Soc. Edinburgh, 1822. 

 Beskrives af Brewster som tøndeformede Krystaller, der 

 som næsten al anden Apofyllit er i c 



Besiddelse af mærkelige optiske For- 

 hold. Tværsnit efter c{00l} er i de 

 ydre Partier regelmæssig enaksede, men 

 i de midterste Partier bestaar de af 4 

 Udsnit af toakset Substans, adskilte ved 

 en ejendommelig 4-straalet Figur af 

 enakset Substans. 



Paa Universitetsmuseet findes Kry- 

 staller af Apofyllit fra denne Lokalitet; 

 Størrelsen er indtil 1 Ctm. Formen er 

 den paa de fleste andre Steder paa Jorden 

 almindelige spidspyramidale med frem- 

 herskende p {ill} og a {lOO}, mens c{00l} er meget ube- 

 tydelig (Figur 103). 



Fig. 103. Apofyllit; 

 Kutdlisat. 



