Chabasit. — Levynit. 581 



Dan marks -0 (Bay 1891—92). 

 Som foregaaende. 



Smaa, halvgennemsigtige Krystaller, delvis sammen med 

 Kalkspat, næsten udelukkende r{l01l}. 



160. Levynit. Ca AL, Si 3 O l -f 5 tf 2 O. 



Krystalliserer heksagonalt romboedrisk; de almindeligste Flader er 

 Basis c, Grundromboedret r og det negative Romboeder s; Krystallerne er 

 næsten altid Gennemvoksningstvillinger efter c; Formen er i de fleste Til- 

 fælde meget ensartet, nemlig flade Tavler efter c, i Randen begrænsede af 

 s, mens r findes i indspringende Vinkler (se Figur 118). Fladerne r og s 

 er stærkt stribede parallelt med Kanten imellem dem; i mange Tilfælde 

 synes begge Romboedrene at erstattes af Skalenoedre, der endogsaa danner 

 en temmelig betydelig Vinkel med dem, men paa Grund af Stribningen ikke 

 kan bestemmes med Sikkerhed. 



Utydelig Spaltelighed efter s; Bruddet er omtrent muslet. Haardheden 

 er 4 — 4^2, Vægtfylden 2.1 — 2.2. Glasglans; oftest er Levyniten farveløs eller 

 hvid, men kan ogsaa være rødlig, gullig eller grønlig. Gennemsigtig eller 

 halvgennemsigtig. 



Forhold overfor Opvarmning og Syrer som hos Chabasit. 



Levynit er en ikke særlig almindelig Zeolit, der findes i Hulrum i 

 basaltiske Bjergarter; i Reglen er den ikke ledsaget af andre Zeoliter i de 

 samme Hulrum. 



Levyniten synes at have en stor Udbredelse baade paa 

 Disko og i Øst-Grønland; paa Nugsuak og i det øvrige Vest- 

 Grønland er den sjeldnere. Krystalformen er næsten overalt 

 den sædvanlige, hvorfor den heller ikke er anført for hver 

 enkelt Lokalitet. Mineralet omtales første Gang fra Grønland 

 af Mohs 1 ) under Navn af «Makrotyper Kuphon-Spath» ; nogen 

 bestemt Lokalitet nævnes ikke. 



Upernivik Distrikt, 



Kivsak (Rink). 



Krystalliseret i smaa Hulrum i Basalt; i andre Hulrum i 

 samme Stykke findes Thomsonit og Chabasit. Krystallerne 

 indtil 5 Mm., af sædvanlig Form (Figur 118) men i det hele 

 , daarlig udviklede; graalig hvide, halvgennemsigtige. 



J ) Naturgeschichte des Mineralreiches 1839, Pag. 257. 



