6. 



Měkkýši okolí novobydžovského. 



Napsal Boh. Klika v Praze. 

 (Předloženo dne 24. ledna 1890.) 



Krajinka naše, botanika chudobou a jednotvárností svou odpu- 

 zující, pro malakozoologa však dosti vábivá, jest objemu malého ; nej- 

 delší průměr popsaného území obnáší něco málo přes 5 hodin cesty. 

 Hranici tvoří na severu čára spojující Myštěves, Smidary, Žlunice, 

 Kozojedy, Češov a Vršec; na západní hranici popsané krajiny leží 

 vesnice Chroustov, Dvořiště, Osek, Hlušice, Žantov, Skochovice, Vlkov, 

 Nepolisy, na jižní Chlumec, Velké Kosice, Zvíkov; na východní ko- 

 nečně myslivna Stýskal u Nechanic, Staré Nechanice a Petro vice. 

 Přirozenou hranici na západě tvoří vyvýšenina táhnoucí se ode zná- 

 mých valů češovských čili kozojedských (také „avarskými hrinky" zva- 

 ných), podél Sekeřic, Hlušic, Kamilova a Vlkova ke Chlumci. Na vý- 

 chodní hranici jsou největší vyvýšeniny asi kolem vsi Zvíkova u Ne- 

 chanic. Celý prostor uvnitř hranic těchto jest vyplněn nízkými, vlni- 

 tými návršími, z nichž vytknouti jest hlavní hřbet na levém břehu 

 Cidliny, který na Metličanech dosahuje výše 368 metrův. Návrší tato 

 uzavírají údolí Cidliny, provázejíce ji tu v menší, tu ve větší vzdá- 

 lenosti celou krajinkou. Skal bychom v celém kraji marně hledali; 

 povrchní vrstvy tvoří skoro všude mohutné usazeniny černé, úrodné 

 ornice, jenom na místech vyšších objevuje se štěrk a písek, do značné 

 hloublíy sáhající. Nepatrné lomy opukové nacházíme až na hranicích 

 krajiny, u Zvíkova a Dymokur. 



Jedinou řekou krajiny jest blátivá Cidlina, která se líným svým 

 tokem ubírá právě středem jejím od severu k jihu. U samého města 

 Nového Bydžova přibírá potok Kněžovku, velice bohatou dříve hle- 

 mýždi vodními ; od té doby však, co do ní vpouštějí výkaly z koželu- 

 hovny při ní ležící, počíná smutné živoření všech její obyvatel; není 

 také divu, vždyf voda ta co do barvy inkoustu mnoho neodevzdá. 

 Pod vesnicí Humburky vtéká do Cidliny z levé strany potok, jehož 



