F. Vejdovský: O embryonálném vývoji dvojčat. 101 



Vysvětlení pro vznik dvojčat obratlovců podáno se strany do- 

 tyčných autorů v tom smysle, že se prvotné jednoduché embryo 

 v ranném stupni svého vývoje po délce ve dva zárodky rozdělí, jež 

 se pak samostatně pro sebe vyvíjí. U člověka pak mimo to prý 

 vznikají dvojčata také tím způsobem, že se dvě vajíčka současně 

 oplodí a normálně vyvíjí. 



Nepřístupnost prvých stádií vývoje a především rýhování va- 

 jíčka u obratlovců hlavně přispěla k takovémuto výkladu o vzniku 

 dvojčat. Kde pak na snadno sledovatelných vajíčkách ryb a obojži- 

 velníků podrobně a v libovolném množství vystihnouti lze rýhování, 

 tam zase nesnadno možno a priori určiti — pro výminečné tvoření 

 se dvojčat — jak tvoří se individuum anormální. Poněvadž dosud 

 otázce o vývoji dvojčat obratlovců od prvého počátku rýhování va- 

 jíčka speciální pozornost nevěnována, zůstaly anormální pochody tohoto 

 důležitého děje embryonálního neznámy. 



Jako ve všech hlavních otázkách moderní biologie studium bez- 

 obratlých osvětlilo temné stránky našich vědomostí, tak lze očekávati, 

 že i vznik dvojčat v této skupině živočišné rozřešen bude. Mezi 

 bezobratlovci nejlépe známa jsou dvojitá embrya Lumbricidů, kteréžto 

 již r. 1828 Dugés (Ann. Se. nat. T. XV. p. 329—332) u druhu 

 „Lumbricus trapezoides" popsal a vyobrazil. Taktéž Ratzel a War- 

 schavsky popisují podobný případ u „L. agricola". Všickni tito 

 autoři považují právem embryonální dvojčata za abnormity, kdežto 

 poslední moderní spisovatel, Nik. Kleinenberg, kterýž velmi 

 pečlivě se zabýval embryologií ,,lMmh, trapezoides^, vývoj řečeného 

 druhu pokládá za pravidlo bez výjimky, tak totiž, že z každého va- 

 jíčka tvoří se dvojče. 



Vajíčko „L. trapezoides" rozdělí se dle Kleinenberga ve 

 dvě stejné blastomery, z nichž každá produkuje po jedné světlé buňce, 

 jež srovnává autor s mikromerami u Rhynchelmis, jak to před ním 

 Kovalevsky popisuje. Pak vytvoří se ještě 4 stejně průsvitné a 

 malé buňky, jež s prvými dvěma rozloží se pásovitě nad rýhou mezi 

 oběma prvotnými blastomerami ě. makromerami. Následujícím a opět- 

 ným dělením těchto posledních a uspořádáním jich k posici dřívějších 

 mikromer vzniká posléze embryonální koule s dutinou, jež ústí malým 

 otvůrkem na venek. Pak nastává prý tvoření embryonálních blan, 

 Periferické buňky se zmnoží a stanou se ploššími, jen dvě z nich 

 se nemnozí, nýbrž vzrostou do značné velikosti, pokryvše se pak 

 malými buňkami periferickými a posunuvše se do nitra, představují 

 „mesoblasty" (1. c. obr. 3.). Další líčení Kleinenbergovo o vzniku 



