šest lebek z útvaru starších a mladších naplavenin v Čechách. 169 



Srovnání poznamenaných lebek. 



Srovnávajíce^) uvedené lebky ve hlavních rysech mezi sebou, 

 shledáme, že, ačkoliv se valně liší, přece vyznamenávají se tím spo- 

 lečným charakterem, že středolebí a zadolebí jich mohutně oproti 

 čelní části vyvinuto (zadolebí jest dlouhé a mocně klenuté), že jsou 

 poměrně vysoké a dlouhé ; po stranách buď nepatrně klenuté neb 

 ploché a na spodině široké. Největší výška jich více v zad položena. 

 Kapacita (K) lbová největší jest podivuhodným způsobem u nejstarší 

 a zároveň nejmohutnější lebky střebichovické (1540), po té násle- 

 duje leb z Bulovky (1485), pak leb stradonická (1362) a malou ka- 

 pacitu lbovou mají lebky podbabské (1262, 1280 a 1290). 



Délka (D) největší jest opět u lebky střebichovické (18*50) 

 a druhé lebky podbabské (18*50), u níž značné mískovité vypoulení 



^) Aby mohl čtenář sám uvedené zde míry starých lebek a z nich resultu- 

 jící poměry srovnati s novými lebkami, uvádím zde mimo označené již rozměry 

 ještě celkový popis nové lebky české a německé Weisbachem ve zmíněném již 

 díle uvedený. 



Leh Česká : Prostředně veliká, ač mezi slovanskými nejmenší, těžká, tlustých 

 kostí (méně tlusté než slovácké), prostředně dlouhá, ale velmi široká a nízká; 

 část čelní velmi úzká; předolebí široké, nízké, velmi dlouhé (nejdelší ze všech), 

 prostředně klenuté ; středolebí velmi široké, za ušima úzké, velmi nízké a krátké 

 (nejkratší mezi všemi slovanskými), kratší než předolebí, ploše klenuté; zadolebí 

 není velmi široké, vysoké (vyšší než u ostatních Slovanů), krátké a ploše zakři- 

 vené (silněji však než u Poláků, Rusínů a Maďarů); jeho kost interparietalní 

 krátká, reptaceculum dlouhé ; spodina lbová velmi dlouhá, následkem čehož veliký 

 otvor týlní daleko na zad položen. — Obličej není velmi veliký, prostředně dlouhý 

 a široký, nahoře široký, dole úzký; svrchní čelist není široká; kořen nosní ši- 

 roký, otvory dutin očních prostředně veliké, patro prostředně velké a široké. 

 Dolní čelist dlouhá, brada prostředně široká, dlouhé větve velmi silně skloněné. 

 Norma basalis a verticalis: široký až okrouhlý oval; n. lateral.: krátký oval; n. 

 occipital.; široký pětiúhelník, nahoře mnohem širší než dole; n. facialis: široký 

 oval. Dolní čelist silná. 



Mužská leb německá: Velmi veliká, lehká, jemných kostí, dlouhá, prostředně 

 široká, ale nízká; část čelní široká, předolebí dlouhé, úzké, nízké, prostředně 

 zakřivené ; středolebí rovněž dlouhé, zakřivené, není velmi široké, nízké ; zadolebí 

 velmi široké, kratší a vysoké (skořepa) a silně zakřivené; kost interparietalní 

 a receptaculum dlouhé ; spodina lbová relativně velmi krátká. Obličej veliký, dlouhý, 

 není široký, nahoře prostředně široký, dole úzký ; svrchní čelist není velmi široká, 

 rovně kořen nosní. Otvory dutin očních prostředně veliké, tvrdé patro veliké a ši- 

 roké, brada široká; dolní čelist velmi dlouhá, úhel malý, větve dlouhé, prostředně 

 široké. — Norma vertical.: dlouhý oval s prodlouženým zadolebím. N. hasalis: 

 podélný oval. N. lateral.: Dlouhý oval a nízký. N. occipiL: pětiúhelník s tupými 

 rohy. N. facial. : dlouhý oval. Dolní čelist silná, brada hranatá. 



