246 ^- Mrázek 



pozdější době, až opět snad podaří se mi nalézti nějaký čerstvý ma- 

 teriál. Ve skolexu při pozorování za živa jevilo se jen velice málo 

 malých tělísek vápnitých. Počet háčků obnášel 18 a sice činila jich 

 délka od konce zubu až ku konci zadního výběžku kořenového 

 0-03 — 0'033, rozpjetí zubu a předního výběžku 0'01 — 0-013, rozpjetí 

 obou výběžků kořenových 0"025 — 0*03 mm. Zadní kořenový výběžek 

 jest silně prodloužen (srv. obr. 16.). Ocasní přívěsek jest prostřední 

 délky a jest jemně zrnitý. Jest dosti silný a opět v přední své části 

 spirálně skroucen, takže tvoří zde mohutný šířkou svou téměř prů- 

 měru těla se rovnající odstavec. Tento opět při vstupu svém do těla 

 se náhle sužuje. Háčky embryonální daly se též v tomto přívěsku 

 zjistit, ač již poněkud obtížněji. Jsou opět 0*008 mm velké. Vý- 

 značnou vlastností tohoto přívěsku ocasního jest jeho žlutavé zbarvení, 

 což se velmi pěkně shoduje s udáním Hamannovým pro cysticerkoid 

 od Taenia tenuirostris Rud. 



Veškeré cysticerkoidy v těle jednoho Gammara přicházely spo- 

 lečně na jednom místě, jsouce spojeny ocasními přívěsky svými, jichž 

 konce se vespolek proplétaly, v jakýsi hrozen (obr. 15.). V protivě 

 ku oběma předešlým cysticerkoidům uzavřeny byly tyto cysticerkoidy 

 ve zvláštní bláně obalné dosti jemné, ukazující již za čerstvého stavu, 

 zvláště pak ale po zbarvení v roztroušených řídkých hrbolcích zře- 

 telná jádra. Původ blány této nepodařilo se mi vystihnouti blíže. 

 Hamann v té příčině praví: „Die Hůlle ging iiber in die áussere 

 Wandung des Magens, und da, wo dieser Úbergang sich befand, war 

 eine Zellwucherung bemerkbar, die deutlich zeigt, dass die Hiille 

 von seiten des Gammarus gebildet war." Nemáme příčiny pochybo- 

 vati o správnosti tohoto udání a zajisté budou v našem případě po- 

 měry zcela totožné. Blána tato zahalovala každý cysticerkoid zvlášť. 



O tom, k jaké tasemnici dospělé tento cysticerkoid přináleží, 

 nebylo mi lze bohužel rozhodnouti. Dle analogie obou cysticerkoidů 

 předešlých i dle cysticerkoidů Hamanna a Linstowa, byla by zajisté 

 nejspíše na snadě domněnka, že i tento cysticerkoid představuje sta- 

 dium nějaké tasemnice ptačí, jmenovitě z ptáků vodních. Avšak přece 

 nijak dle tvaru háčků nemohu identifikovati jej s některou tasemnici 

 popsanou v rozsáhlé monografii ptačích tasemnic od Krabbeho, ač na 

 druhé straně nelze pochybovati zas o správnosti výkresů Krabbeových. 

 Ze pak by se mohlo jednati o novou tasemnici, jest skoro již a priori 

 vyloučeno, uvážíme-li píli, jaká již popsání dospělých tasemnic věno- 

 vána. Proto ponechávám bližší určení příslušnosti cysticerkoidů tohoto 

 k dospělé tasemnici, specialistům helminthologům. Ostatně z našeho 



