Šupinusky země české. — Thysanura Bohemiae. 7 



a Lubbocka mohou chvostoskoci ústroje ústní vychlípiti a za- 

 táhnouti. 



Hruď. Předohruď bývá často velice krátká a středohrudí, která 

 se u některých rodů (zvláště u rodu Lepidocyrtus) do předu na způsob 

 hrbu prodlužuje, úplně zakryta. Středobruď klene se u některých 

 druhů i přes hlavu, takže zvířeti dostává se podoby velmi zvláštní. 

 Každý z tří článků hrudních nese po páru noh, sobě velmi podob- 

 ných. Chodidlo sestává z jediného článku, na němž často umístěny 

 brvy smyslové (se stlustlým koncem, neb sploštilé a na konci roz- 

 šířené). Ukončeno jest obyčejně dvěma, zřídka jedním drápkem. Drápky 

 ty však nejsou vedle sebe, jako u jiných hmyzů, nýbrž nad sebou. 

 Hořejší z nich jest větší a někdy pochvami obalen (vaginatus). Často 

 mívá u kořene v právo a v levo malé nehýtky (pseudonychiae). 



Zadek. — články břišní se ve své velikosti Často od sebe liší. 

 Na prvním dole uprostřed nalézáme u všech chvostoskoků bez vý- 

 jimky trubici břišní (tubus ventralis), homologickou s vychlípitelnými 

 puchýřky u rybenek, o nichž později promluvíme. Jest to krátký 

 masitý výrostek, z něhož se mohou dva puchýřky vychlípiti. Dle toho 

 nutno souditi, že břišní trubice chvostoskoků srostla ze dvou polovin, 

 pravé a levé. Funkce tohoto ústroje různě byla vykládána. Jedni 

 mají trubici břišní za přístroj, jímž si chvostoskoci pomáhají při lezení 

 po kolmých předmětech, jiní považují ji za přístroj, kterým se se- 

 slabuje náraz při dopadu po skoku, opět jiní zase tvrdí, že jí vidlice, 

 o níž hned promluvíme, se navlhčuje, aby pružnost podržela. Tudíž 

 považována trubice břišní vzhledem k pokožce za něco podobného 

 jako u ptáků žláza tuková nad ocasem (!). 



Většina chvostoskoků má na pátém nebo někdy na čtvrtém článku 

 břišním dole uprostřed zvláštní přístroj ke skákání, totiž vidlici (fur- 

 cula), různé délky a skládající se z článku základního (manubrium) 

 a dvou ramen (dentes), které se ukončují malými přívěsky (mucrones). 

 Tyto přívěsky jsou různé velikosti. Někdy, a to zvláště u některých 

 zástupců rodu Smynthurus, kteří na vodě žijí, se rozšiřují přívěsky 

 ony tak, že tvoří širokou lopatku, kterou se zvířátka ta mohou od 

 hladiny vodní odrážeti. Některým rodům vidlice schází. U rodů, kde 

 velmi dobře jest vyvinuta, nalézáme v předu na břiše malý výrostek, 

 který ji přidržuje, když tato v klidu pod břich jest složena. Výrostek 

 ten sluje „hamulus". Chtějí-li chvostoskoci skočiti, vymrští vidlici 

 prudce do zadu, takže tato narazí na zem, a tím zvíře vyhozeno jest 

 do výše a do dálky mnohdy překvapující. 



