12 Jindř. Uzel 



B, Druhá theorie, přijatá Grab érem, Emerym a jinými, učí, 

 že šupinušky jsou hmyzem rovnokřídlým zjednodušeným, t. j. zasta- 

 veným ve svém rozvoji. 



Grassi (11), ač theorii první největší pravděpodobnost při- 

 kládá, podporuje theorii tuto následujícími důvody: 



1. Ústroje ústní jsou ke kousání utvořeny. 



2. Nejnižší druhy jsou slepé. 



3. Žláz malpighických u některých rybenek není. 



4. Počet otvorů dýchacích (stigmat) jest malý. 



5. Eoura zažívací jest zjednodušena. 



6. Článkování těla a vývoj svalů nesouhlasí s útlostí kostry kožní. 



7. Křídla nejsou přítomna. 



C. Třetí theorie, kterou uvádí Grassi (11), opíraje se o nauku 

 Game ránovu, t. zv. neotenii^), učí, že rozvoj šupinušek zůstal 

 na stadiu larvy státi, která pohlavně dospěla. 



Z těchto tří theorii dochází první největšího uznání; Grassi, 

 který je rozebírá a porovnává, přichází k výsledku, „že šupinušky 

 jsou hmyzem nejpůvodnějším, jejž posud známe." — Všeobecně skoro 

 uznanou domněnkou jest , že šupinušky jsou prahmyzu nejbližší. 

 Která forma šupinušek však jest nejpůvodnější, o tom dosud není 

 úplná shoda. Jest dosti pravděpodobné, že to jest Campodea. 



Jakožto curiosum uvádím zde na konec práci Wiegmannovu 

 „Uber Entstehung von Entomostraceen und Podurellen aus der Prie- 

 stleyschen grůnen Materie, Verwandlung derselben iu kryptogamische 

 Gewáchse und dieser wieder in die oben genannten Thiere." (Nova 

 Acta acad. Leopold. X. 2. Bonn. 1821.) 



§ 4, O biologii šupinušek. 



Šupinušky žijí za všech podmínek, ač některým dávají přednost. 

 Největší počet druhů nalezneme pod travou, pod kameny, pod zpu- 

 chřelou korou, pod mechem, zvláště pod takovým, který na kmenech 

 roste, v šiškách jehličnatých stromů, po zemi roztroušených, pod 

 spadlým listím a v houbách; jiné druhy vyskytují se na stromech 

 a křích, na bahně a sítinách, i na povrchu vody, v kypré hlíně, pod 

 prkny v zahradách, na vlhkých zdech; opět jiné jsou pravými všudy- 

 byly. Některé tráví život svůj také v jeskyních a v dolech ve věčné 

 tmě. Nalézají se tam hlavně na stěnách a na shnilém dříví. Dále 



') Atti della Soc. Entom. di Firenzc. 1885. 



