Šupinusky země české. — Thysanura Bohemiae. ]9 



Z brouků jsou to hlavně drabčíci, kteří si libují na jejich šťavnatém 

 těle, poněvadž není tvrdými chitinovými pláty opatřeno, jak to u jiného 

 hmyzu bývá. Proti těm všem nepřátelům a mnohým ještě jiným jsou 

 šupinusky úplně bezbrannými. 



Zrakům nepřátel uniknouti přizpůsobením se k okolí hledí jen 

 málokterý druh. Tak shodují se zástupcové rodu Orchesella často 

 v barvě se spadlým listím, pod nímž žijí; mimo to jsou dva druhy 

 rodu Smynthurus : viridis a luteus, zelenavě zbarveny, poněvadž žijí 

 na trávě a na rostlinách. Smynthurus fuscus *), sedávající na listech, 

 podobá se trusu od housenky a tím pozornosti svých pronásledovatelů 

 uniká. „Některé druhy rodů Smynthurus a Papirius,^ praví Lub- 

 bock, „podobají se přepodivně jistým malým pavoučkům. Tak 

 v kresbách a v zbarvení shoduje se P. omatus s jistými druhy 

 z rodu Theridion a z rodu Epeira. Poněvadž Sm. fuscus tak podoben 

 fest některým malým hnědým pavoučkům^), mýlil jsem se často sám, 

 když jsem je sbíral. Máme zde tedy, myslím, příklad mimikry, které 

 bylo tak dobře popsáno Batesem a Walacem, a není pochyby, že 

 ona shoda s pavouky chrání rody Smynthurus a Papirius před útoky." 



Přejděme nyní k cizopasníkům, kteří šupinusky napadají. Jsou 

 to hlavně gregariny, jež u mnoha druhů byly nalezeny. Sommer 

 (52) praví, že u druhů Macrotoma plumhea „neobyčejně často, ba 

 skoro jako stálý cizopasník nalézá se v zažívací rouře jistá grega- 

 rina, a to bud ojediněle neb hi'omadně, někdy však v takovém množ- 

 ství, že se zdá, jakoby místo epithelu střevního byly tam samé gre- 

 gariny, které, hlavou v buňkách vězíce, tvoří skoro samojedině obsah 

 jeho." O jiných cizopasnících, jimiž Macrotoma plumhea zvláště po- 

 žehnanou býti se zdá, vypravuje Sommer (52) následovně: „Někdy 

 nalezl jsem také vně střeva v celém těle těsně vedle sebe nahroma- 

 děné výtvory, pseudonavicellám podobné. Rovněž jsem objevil stadia 

 vývoje tasemnic, které se oněm velice podobají, jež popsal Stein 

 ze střeva brouka Tenehrio molitor. Konečně musím se zmíniti o mla- 

 dých škrkavkách, spirálně stočených, kteréžto jsem zde příležitostně 

 ve větším počtu nalezl." 



§ 5. O zexaěpisném rozšířeni šupinušek. 



Zeměpisnému rozšíření šupinušek bylo dosud v literatuře věno- 

 váno vždy jen příležitostně několik slov. Vědomosti naše o předmětu 



') Samička. 

 ^) Sameček. 



