26 Jindř. Uzel 



První podmínkou při chytání šupinušek jest nedotknouti se jich 

 rukou. Obyčejně užíváme namočené v líhu štětičky, abychom je na 

 ni nabírali. Tento výkon není však tak lehký, jak se zdá. Musíme 

 totiž štětičkou velmi rychle zasáhnouti živočicha, sice uteče neb uskočí. 

 Nesmíme dále štětičkou silně přitlačiti, sice ho rozdrtíme. Cvikem 

 a časem dosáhneme v tom dostatečné zručnosti. Štětičku s nabranou 

 šupinuškou ponoříme do líhu as 757o- Pilně však toho dbáti mu- 

 síme, abychom se štětičkou nenabrali také hlínu, písek neb kamínky, 

 které by šupinušky znečistily, ba i poškodily. Šupinušky z rostlin 

 můžeme lapati do malé suché zkoumavky, kterou pak převrátíme nad 

 lihem. Chytajíce zástupce rodu Lepisma a Lepismina, kteří do líhu 

 přijíti nesmějí pro své dlouhé a křehké přívěsky, dáme do zkou- 

 mavky trochu bavlnky, na niž nakápneme málo benzinu, jehož výpary 

 je brzo udusí. Mrtvé pak nejlépe hned na místě nalepíme^) na bílý 

 kreslicí papír a ten pak na špendlík napíchneme. Podobně by bylo 

 výhodno chytati zástupce rodu Machilis. Tito však mají přístroj ke 

 skákání, jehož dusíce se, pilně užívají, házejíce s sebou, při čemž se 

 valně poškozují. Nabodneme je výhodněji na špendlíky hned z před- 

 mětu, na kterém se nalézají, k čemuž však jest třeba zjednati si 

 veliké zručnosti, poněvadž špendlík rád po hladkém těle jejich sklouzne. 



Šupinušky ku pozdějšímu studiu můžeme zachovati skoro jen 

 v líhu a v praeparatech mikroskopických a toliko výjimkou sušené. 



Děláme-li trvalé praeparaty mikroskopické ze šupinušek, polo- 

 žíme tyto několik okamžiků do hřebíčkové neb terpentinové silice, 

 když byly před tím po delší dobu v absolutním alkoholu ležely. Ze 

 silice vyiiaté šupinušky zavřeme známým způsobem do kanadského 

 balsamu, podloživše na jedné neb na obou stranách krycí sklíčko 

 silnější neb slabší proužkou papíru. K studiu dobře se hodí mikro- 

 skopické praeparaty glycerinové. Předměty mohou se totiž hned 

 z líhu, ve kterém ležely, zavříti do glycerinu, vodou rozředěného, 

 z něhož lze je kdykoli vyndati a pomocí jehel všelijak upraviti. Ne- 

 zbytno jest takový praeparat si zhotoviti, chceme-li určiti správně 

 některý druh. 



§ 8. O literatuře šupinušek. 



První zmínka v literatuře o šupinuškách děje se roku 1673. od 

 D. W. Mollera: Meditatio de Insectis quibusdam Hungaricis pro- 



') Užíváme k tomu nejbělejší arabské gummy, k níž přidali jsme několik 

 kapek glycerinu. 



