42 3inái. Uzel 



Druh tento pokládán byl za varietu následujícího druhu (Lub- 

 bockem). TuUberg však už jej za samostatný uznává a staví ho 

 naproti všem jiným huůatkám jakožto druh opatřený tykadly, která 

 polovice délky těla nepřesahují. — Kromě toho, jak jsem poznal, 

 i jinými znaky liší se ode druhu následujícího. Jest totiž, dorostlá 

 jsouc, vždy menší než O. cinda, nemá oněch podélných dvou pruh 

 na hrudi, které u následujícího druhu znamenáme; dále jsou černé 

 stuhy na druhém a třetím článku abdominalním tak stálé, že i na 

 formách zcela tmavých jsou patrný tím, že zadní kraj článků, na 

 kterýchž se nalézají, jest světlý. Konečně podotýkám, že nalézá se 

 někdy ve velikém množství pohromadě, aniž mezi ní se vyskytne 

 druh následující, což jest velmi příznivou okolností pro druh dobrý. 



Vyskytuje se hlavně v lesích, a to bud pod mechem a listím 

 neb pod zpuchřelou korou a v šiškách. V zimě nalezneme ji mezi 

 jehličím na stromech čile lezoucí. Tam slouží za potravu mnohým 

 ptáčkům, zvláště sýkorkám. 



Dosud nalezena ve Švýcarech, ve Švédsku a ve Finsku. 



Čechy: Praha: Jen u Závisti. Poděbrady. Hradec Králové, Tře- 

 bechovice, Opočno: velmi hojná; mezi typickými exempláři často 

 forma multifasciata m. a obscura m. Teplice, Písek, Zvíkov (Vařečka). 

 Vltavotýn (Lev). Nová Bystřice: Steinberg 700 m. (Kroupa). Hlinsko 

 (Dr. Sekera). Hory Jizerské: Nejvýchodnější výběžky. 



20. Orchesella cincta (Lina.) Lubb. 



První zub na hořejším drápku všech noh nalézá se na konci 

 první třetiny jeho délky, druhý v polovici zbylé části a třetí v polo- 

 vici mezi druhým zubem a koncem drápku. Spodní drápek jest bez- 

 zubý. Nehýtky přiléhají sice ku drápku, ale jsou přece zřejmý, 

 díváme-li se na něj se strany. Délka těla 4 — 5 mm. 



Druh tento jest v barvě velice proměnlivý, což zavdalo příčinu 

 ku značnému poČtu synonymu, jež tuto všecky v plném znění uvádím. 

 Činím tak výjimkou. Chci totiž dáti jen příklad ohromné synonymiky, 

 která panuje v literatuře šupinušek, 

 Podura cincta, Linné, Syst. Nat. Ed. X. T. I. 



— nigra, thoracis limbo antennarumque basi flavis, pedibus fiir- 

 caque pallidis; Geoífroy, Hist. abr. des Ins. T. II. 



— vaga, Linné, Syst. Nat. Ed. XII. T. I. 2. p. 1013. 

 Orchesella filicornis, Templeton, Trans. Ent. Soc. Vol. I. 



— cincta, id., ibid. 

 Podura cingula, id., ibid. 



Choreutes cingulatus, Burmeister, Handb. der Entomologie. 



