Příspěvky k nauce o vývoji srdce annulatův. 159 



R. 1879 ukázal jsem také, že mezi oligochaety jsou to hlavně 

 roupice (Enchytraeidae), jež v největší části střevního žaludku sinem 

 krevním jsou opatřené a z tohoto teprve na přídě těla vzniká céva 

 hřbetní. Totéž potvrdil velmi pečlivým zkoumáním Michael sen. 

 Nad to ukázal jsem, že sinus střevní u Aeolosomy jest párovitý a jako 

 u Enchytraeidů dává vznik cévě hřbetní. 



Ovšem ale jest možno, že sinus tento může býti nahrazen sou- 

 stavou cevovitých lakun, jež jako ozdobné sítivo střevo, (t. j. mezi 

 střevním epithelem a splanchnickým mesoblastem), opřádají a s nimiž 

 i céva hřbetní ve spojení se nalézá. Tak vidíme u Rhynchelmis (obr, 8.) 

 velmi pěknou síť střevní, jež na spodu komunikuje pomocí kolmých 

 cev s cévou břišní. Tyto kolmé cévy, jež pravidelně v každém seg- 

 mentu po 2 přicházejí, odpovídají mesenteriálním cévám, jež jsem 

 poznal u Lumbricidů (System und Morphologie der Oligochaeten). 

 Kde takové lakunovité sítivo cévní místo sinu přichází, nelze před- 

 pokládati párovitý základ srdce a skutečně nepodařilo se mi u tohoto 

 Červa nalézti dvojitý vznik cévy hřbetní. Céva břišní zakládá se zde 

 zrovna tak jako u Lumbricidů, avšak céva hřbetní jeví se v pozdějších 

 stadiích vždy jednoduchou, samostatnou, přikládající se těsně k stěně 

 střevní. 



I tak jest velmi snadno možné, že druhy Salenským v ohlede 

 na vznik srdce zkoumané, týmž způsobem jako u Rhynchelmis srdce 

 přímo ze sinu střevního, at již celistvého, ať síťovitého zakládají. 



Vidíme-li v hotovém stavu cévní soustavu Annulatů tak rozma- 

 nitou, musíme přece veškeré ty modifikace redukovati na vývoj, který 

 tedy učí, že základem jeho sinus na břišní straně se nalézající, 

 z něhož vznikají i cévy břišní, i oblouky postranní — i srdce; toto 

 pak buď párovitě, aneb hned jako hotová lichá céva. Avšak jsou také 

 formy Lumbricidů, kde jsem nenalezl párovitý základ srdce, jako 

 Dendrobaena, Allurus atd. Embrya těchto nejsou však nikdy naduřelá, 

 t. j. střevo jejich není nikdy tak naplněné tekutinou bílkovou, jako 

 u AUolobophora foetida^ trapezoides atd. A tak snad jen tato okol- 

 nost vysvětluje párovitost počátků srdce; obě poloviny sinu střevního 

 mohou se patrně u druhů naduřelých jen velmi pozvolna k sobě blí- 

 žiti, kdežto u forem štíhlých nastává rychlé sblížení, anebo dokonce 

 i jednoduchý vznik srdce. 



Beddard, který zkoumal tolik zajímavých Oligochaetů exoti- 

 ckých, upozornil, že mnohé z těchto forem zachovávají v určitých 

 segmentech párovitost srdce jako u Mict^ochaeta Rappi. Avšak jiné 

 formy, jako Acanthodrilus muUiporus a annectens mají srdce po celé 



