160 Fr. Vejdovský 



délce těla párovité. Kovněž tak u Deinodribus Benkami, kdež každá 

 céva zvláště obalena jest zvláštní pochvou buněčnou, jež daleko od- 

 stává od stěn cev. Benham srovnává tuto pochvu s pericardiem 

 vyšších typů. (Quart. Microsc. Journal XXXIX. N. S. 1890, p. 109. 

 On the Structure of three New Species of Earthworms etc.) 



Též jiný žák Lankesteriiv W. B. Benham potvrzuje udání, že 

 Microchaeta Rappi má dvojité srdce v segmentu 4 — 8. (Quart. Microsc. 

 Journal. Vol. XXVI. N. S. 1886, p. 282). 



Co se týče vývoje cev periferických a jich rozvětvení, mohu 

 sděliti jen několik fakt, jež jsem vyšetřil na Rhynchelmis. Dle všeho 

 mají periferické cévy týž původ z cev hlavních, jako větve vznikající 

 z cev periferických. Na obr. 7. jsou znázorněny 2 cévy periferické 

 a sice praeseptální (obr. 8. a). Tyto cévy probíhají na přídě disse- 

 pimentu ds čili za štětinami (bh\ jež jsou na našem obraze (7.) 

 spojeny interfollikulárnými svaly {im). Cévy ty přikládají se k stěně 

 tělesné a vysílají v dokonalém stavu hojné, symmetricky na před a zad 

 se rozbíhající větve postranní, jež se mohou v dospělém stavu opět 

 rozvětvovati. Z hlavních větví se vychází céva c, slepě zakončující. 

 Mladší stadium jest v b znázorněné, kde se jeví začátek cévy jako 

 malý hrbolek. Posléze u a není ještě žádné stopy ani po větvi cévní, 

 ani po hrbolku. Avšak jádra v stěně cévy ležící ukazují, že zde vznikne 

 postranní větev. Plasma buněčná zmnoží se a nabývá rázu tekutiny 

 krevní, kdežto jádro posune se až na vrchol hrbolku (b) ; hrbolek se 

 prodlouží a vydutí jako u c, kde zase nalézá se na slepém hrbolku 

 jádro. Z této větve vzniká opět dichotomicky nový pár cev, když 

 buňka vrcholová se rozdělí, takže zde leží 2 jádra {d). 



Jádra tato náleží tedy buňkám stěny cévy hlavní a vychlípením 

 se stěn její vznikají cévy nové. Jsou ale na stěnách cev těch ještě 

 jiná jádra, zevní, jež náležejí obalu peritonealnému (e). 



Úvahy všeobecné. 



Prvotným základem cévní soustavy annulatů jest tedy prostor 

 mezi epithelem střevním a splanchnickým mesoblastem. Nastává otázka, 

 čemu odpovídá prostor tento? Odpověď jest na snadě: 



Kdyby nebylo mesoblastu prostírajícího se mezi hypo- a epi- 

 blastem, měli bychom zde prvotnou dutinu tělesnou a takž sinus 

 střevní odpovídá této poslední. 



Výsledky tedy nových bádání o vzniku cévní soustavy annulatů 

 ukazují jasně, že původem cévní soustavy není deíinitivná dutina ži- 



