1Q2 Fr. Vejdovský 



ne-li jisté, že i v příčině chemické tekutina tělesná liší se od „mladé" 

 krve. 



Z příčin theoretických stanovil B ti t schl i již r. 1878 (Uiber 

 eine Hypothese beziiglich der phylogenetischen Herleituug des Blut- 

 gefássapparates. — Morph. Jahrbuch T. VIII.), že soustava cévní ničím 

 jiným, než zbytkem blastocoelu, kterážto hypothesa potvrzena Salen- 

 ským poprvé, kterýž formuloval názory své následovně: 



„Obojí dutiny ve stavu embryonálném, totiž primitivná dutina 

 č. blastocoel a dutina druhotná č. coelom, představují prototypy dvou 

 soustav cévních, jež existují v těle živočišném. Je-li blastocoel 

 prvotnou soustavou krevní, musí se coelom vykládati jakožto primi- 

 tivný systém mizni." Avšak Biitschli nerozšiřuje svou hypothesu na 

 veškerá metazoa, což by bylo zajisté s mnohými překážkami pro ná- 

 zory jeho; neboť, jak známo, u arthropodů a mollusků nachází se 

 soustava krevní v těsné souvislosti s coelomem, čili přímo řečeno 

 se soustavou mízní; tudíž máme zde co činiti se soustavou haemo- 

 lymfatickou. 



Jsou ovšem také zprávy, kde cévy vznikají jako solidní pruhy 

 buněčné, kteréž teprve sekundárně stávají se dutými. Nusbaum 

 sdílí tak u Clepsine (Archives Slaves de Biologie, Vol. I. pp. 320 

 a 539.) Zde cévy břišní a hřbetní povstávají jakožto solidní pruhy 

 buněčné, vzniklé z mesoblastu splanchnického v středu hřbetní a břišní 

 čáry. Tyto pruhy později stanou se dutými a odloučivše se od meso- 

 blastu, leží v dotyčných sinech krevních, jež jsou původu coelomi- 

 ckého. I jest také od dávna známo, že krevní soustava Hirudineí 

 jest v souvislosti s dutinou tělesnou. Avšak bude nutno faktum toto 

 vykládati jako sekundární, 



Hubrecht (Contributions to the Embryology of Nemertes — 

 Quart. Microsc. Journal. Vol. XXVI. p. 417) vykládá, že u pásnice 

 Lineus ohscurus soustava cévní i s dutinou, v níž chobot se prostírá, 

 představuje zbytky blastocoelu (archicoelu dle Hubrechta) čili dutiny 

 rýhovací. 



Taktéž zjistil Arthur Shipley poprvé mezi obratlovci, že du- 

 tina srdce v embryích mihule souvisí s dutinou rýhovací a nezávisle 

 potvrdil tak oprávněnost hypothesy Biitschliho. 



Ohledneme-li se po původu srdce u jiných metazoí, především 

 u arthropodů, shledáme, že Claparěde, Salensky a Balfour 

 vykládají vznik jeho u pavouků jakožto kompaktní pás mesoblastový. 

 Střední buňky tohoto pásu změní se v těliska krevní, kdežto buňky 

 obvodní tvoří stěnu srdcovou. 



