7. 

 Poznámky ku morfologii rhizomii kapradin. 



Napsal J. Velenovský v Praze. 



S tah. V. a Ví. 

 (Předloženo dne 7. listopadu 1890). 



Kmeny a rhizomy kapradin v mnohém ohledu značně se 

 liší od kmenů a vůbec os vyšších jevnosnubných rostlin. U jevno- 

 snubných jsou osa a na ní se nalézající listy od sebe nejen mor- 

 fologicky ale i biologicky ostře rozlišeny. List, ať už jakékoliv 

 podoby, zaujímá na ose určité postavení, ostře jest odlišen od 

 osy samé, celým vzrůstem svým má jen určitou dobu vymezenu, v úžlabí 

 jeho vzniklé osy zachovávají k němu zákonitou polohu. U kapradin 

 vyvinuje se ale vlastně list ve dvou odstavcích. Nejprv — a to 

 mnohdy již v roce předešlém — vznikne na ose silný násadec, bu- 

 doucí to řapík listový, a na tomto teprv vyvinuje se druhá čásť, 

 čepel listová. Tato dvoučlennosť objevuje se u velkého počtu ka- 

 pradin také v odumírání listu, neboť často zahyne čepel s částí řa- 

 píku, kdežto dolejší díl řapíku živý dlouhou dobu ještě kryje vlastní 

 osu. Ano mnohdy se zdá, jakoby tyto base řapíků samé ose náležely, 

 neboť jsou mohutně založeny a s osou tak spojeny, že dobře ani na 

 průřezu ku př. nevidíme, co z poměrně tenké osy jest vlastní osou 

 a co z ní řapíkovým basím náleží (viz obr. 3. tab. I.). 



Také na povrchu rhizomu nesnadno v četných případech roze- 

 znati, kde vlastní osa a kde base řapíků, neboť tyto zvolna a silnými 

 jizvami sbíhají po ose tak, že skoro není místečka, jež bychom k té 

 neb oné basi listu vztáhnouti nemohli. Následkem toho, ať vznikne 

 na př. nějaký pupen neb osa pobočná na ose hlavní, vždy říci možno, 

 že sedí na basi některého listu, nebo že jej podle sbíhajících jizev 

 svésti možno do některého úžlabí. 



K tomu všemu přistupuje i ta okolnost, že položené a plazivé 

 rhizomy velmi často u větší neb menší míře dvoustranně se vyvinují. 



