Poznámky ku morfologii rhizomů kapradin. 173 



prodlužují a jen masitými šupinami listovými jsou pokryty, posléze 

 nabývajíce tlouštky prstu a více. Tyto šupinaté šlahouny mohou na 

 konci stloustnouti a opět se přeměniti v listnatý hustý rhizom, čímž 

 se stává, že společensky rostoucí trsy Struthiopteris jsou všechny mezi 

 sebou spojeny podzemními šlahouny jakoby provazy. 



A o těchto rhizomech opět se tvrdí, že vznikají z adventivních 

 pupenů na basi listů a sice prý tak hluboko, že prý se skoro zdá, 

 jakoby ze samé osy vynikaly. A jest tomu skutečně tak, vznikají 

 zajisté mezi listy na takových místech, že zcela stejně mužem říci, 

 že jdeme-li po ose nahoru, že přijdem na basi některého listu (6), 

 anebo jdeme-li po ose dolů, že přijdem do úžlabí listu, z něhož vy- 

 niká (a), anebo i říci možno, že vyrůstá postranně z listu sousedního 

 (c), s nímž zdá se téměř splývati. Nevím, proč máme zde nuceně hle- 

 dati basi toho kterého listu, když nikde nevidíme, že z base listu 

 zřetelně rhizom postranní vychází. 



Dle našeho výkladu máme zde opět dlouhoplazivé rhizomy, jež 

 se zcela bez orientace k listům rozvětvují na kterémkoliv místě. Šu- 

 pinaté šlahouny jsou docela podobny bezlistým větvím Nephrolepis, 

 a kdyby se i tenké šupinaté šlahouny tyto rozvětvovaly, což jsem jen 

 zřídka pozoroval, máme týž případ jako u Pterís aquilina. 



Shrneme-li nyní všechna naše pozorování dohromady, shledati 

 musíme, že vládne ve všech typech uvedeného zde rozvětvování rhi- 

 zomů kapradin tenže princip, Ehizom rozvětvuje se úplně bez orien- 

 tace k mateřskému listu, a sice jest rozvětvování toto buď úplně ne- 

 pravidelné, neb pravidelně postranní akropetální, neb přechází v 

 přesnou dichotomii, při čemž listy zaujímají na větvích rozličné po- 

 stavení. Podle tohoto výkladu jest rozvětvování Pteris aquilina^ Stru- 

 thiopteris a p. stejno s rozvětvováním Polypodium Dryopteris, Aspi- 

 dium Thelypteris a p. V prvním případě jest bud rhizom dlouho- 

 členný a stejnotvárný (Pteris) a pak se nijak neliší od Dryopteris 

 neb jest krátkočlenným (Struthiopteris) a dvojího druhu (listonosný 

 a šupinatý neb bezlistý u Nephrolepis), a pak děje-li se rozvětvo- 

 váni na listnatých osách, jest to opět týž případ, jen že pro těsně 

 sestavené listy rhizom postranní slaběji sé vyvinuje. 



U Dryopteris^ Thelypteris a p. dle výše uvedeného výkladu mu- 

 síme hledati orientaci postranní osy tak, že jíti musíme dolů do 

 úžlabí, ač někdy, jak už praveno, i tak do tohoto úžlabí nedojdem 

 žádným způsobem. U Struthiopteris musíme opět jíti od postranního 

 rhizomu nahoru, abychom matečný list nalezli. U Pteris aquilina ko- 

 nečně vynikají postranní osy z listu, který tu ještě není neb se teprv 



