10 



taleiser faar han 3 unge Piger til at følge sig som Roersker; 

 hver af disse medbragte et Bundt tørret Sælhundekjød. Under 

 de største Isvanskeligheder arbejder Graah sig frem langs 

 Kysten; den 23de Juli besøger han en 0, der maa antages 

 at være den, som Danell kalder «Hvidsadlen», og naaer 

 endelig sin nordhgste Teltplads , en , der i den Anledning 

 døbes «Vendom». Uigjennemtrængelige Ismasser umuliggjøre 

 ethvert Forsøg paa herfra at trænge længere frem mod Nord. 

 Det er herfra, som ovenfor nævnt, at han seer «Danell's Øer». 

 Den 18de August planter han paa den nærhggende Dannebrogsø 

 paa 65° 15' 36" det danske Flag, rejser en Stenvarde og tager 

 højtidelig Landet i Besiddelse under Navnet «Frederik den 6tes 

 Kyst». Den 21de begynder han Tilbagetoget, tilbringer nogle 

 Dage ved Ekalumiut, en om Sommeren af Østerlændingerne 

 meget yndet Fiskeplads (han fandt her ikke mindre end 30 Telte), 

 og gaar efter nogle mindre udflugter i Vinterkvarter den 1ste 

 Oktober ved Nukarbik paa 63° 21' 38" N.Br. Graah, der alt 

 tidhgere havde havt et Feberanfald, tilbringer Vinteren syg og 

 lidende og har allerede fra den 10de Oktober maattet nedsætte 

 Rationerne. De Omboende bragte ham vel nu og da lidt Sæl- 

 hundekjød, men denne Hjælp ophørte i Februar, da Hungers- 

 nøden drev næsten alle Nukarbiks Beboere syd paa. Graah 

 har imidlertid ikke tabt Modet, og den 5te April næste Aar 

 bryder han atter op Nord paa, men, da han den 25de Juli be- 

 slutter sig til atter at vende om, er han ikke engang naaet saa 

 nordlig som det foregaaende Aar. Paa denne Tour bliver han 

 engang nødt til at opholde sig 15 Dage paa et Skjær, som 

 Søen jævnlig slaar op over, og som hele Tiden er blokeret af 

 Isskodser. Efter at være sluppet derfra har man i et Par Dage 

 ikke andet at spise end smaa, af Hajer opkastede Stykker Hval- 

 spæk, og, da aabent Vand naaes, bliver derfor en Sæl spist 

 raa med Begjærlighed. Graah' s Sundhedstilstand forværredes 

 imidlertid, og han tilskriver alene de Blaabær og Krækkebær, 

 han nu lorcfandt i Overflødighed paa flere Steder, at han ikke 



