85 



Udbygninger i Forlængelse af hinanden mod Vest. Mange ned- 

 faldne Sten ligge omkring Ruinen. 



Uuin \l\ iTav. IX) er den bedst bevarede og endnu paa 

 de fleste Steder i' boj. Den er bygget op imod en 9' bøj 

 Klippe, der danner den ene Væg, medens andre store, fastlig- 

 gende Sten danne Dele af de to andre Vægge , bvis Sten ere 

 middelstore og tildels udsøgte. Indgangen findes paa Syd- 

 væggen. Indeni Ruinen er der en Grønlændergrav, bvortil 

 Stenene ere tagne fra Murene. 



XI (Tav. VIII og IX) er en stor, uregelmæssig Indheg- 

 ning, der ligger paa en skraa, mod Syd beldende Flade, 

 paa hvilken den faste Klippe flere Steder rager op. Den godt 

 byggede Mur. der paa Nordsiden endnu er c. 4' høj, er tildels 

 bygget af elier støttet op til store Sten. Paa Sydsiden ligger 

 der en lille, godt bygget, men sammenfalden Udbygning. Murens 

 Højde har næppe været mere end 4 à 6'. Rundt omkring denne 

 Indhegning findes en Mængde løse Stenmasser. De øvrige 

 Ruiner ere alle meget sammenfaldne og overgroede. 



Euiner mellem Tunugdliarfik og Sermilik. 



Dalen, der gaar ind i Landet ved Kordlortok, fører over til 

 Sermilik og gjennemstrømmes af Elve, der løbe til begg« Sider. 

 I denne Dal fandtes 5 Ruingrupper, som Grønlænderne ikke 

 kjendte, og som heller ikke ere omtalte i G. h.M., medens de 

 dog vare viste Arctander, der omtaler dem i sin Dagbog. 

 Fra Umiausat kan man paa en Time gaa til den østligste 

 Gruppe, og Vejen er her god. Der er rigtignok kortere fra 

 Kordlortok, men Elven var iaar saa opsvulmet, at den ikke 

 kunde passeres. Dalen er frodig bevoxet og har mange male- 

 riske Parlier med vilde Fjeldkløfter og brusende Vandfald. 



I den østligste Gruppe, A (Tav. X), ere Ruinerne meget 

 sammenfaldne og overgroede ; de ere byggede af mellemstore, 



