96 



fjeldets Fod, (Tav. I og XVII). Tæt bag Ruinerne strækker sig 

 paa et kort Stykke en 40 Fod høj brat Klippeside , fra hvis 

 Overkant Sletten fortsætter sig indefter, ofte bedækket med 

 større Stenpartier. Sletten er meget frodig, men er nu næsten 

 alene bevoxet med Lyng og Pilekrat; østerefter fortsættes den, 

 men bliver smallere, ind til Tasiusaks Bredder. 



Strandbredden udenfor Ruin 1 slikkes efterhaanden bort af 

 Havet, saa at en Del af den allerede er styrtet ned af den 

 c. 6 Fod høje Skrænt. 



Den fortrinlige Kirkeruin. (Tav. XVIII og XIX), er ofte tid- 

 ligere beskrevet, udførligst af Graah^, hvorfor jeg her skal 

 indskrænke mig til et Par Bemærkninger. Ruinen er den eneste, 

 i hvilken der hidtil er fundet Kalk. Jeg fandt endog fortrinlig 

 Mørtel mellem Stenene , som tildels endnu vare fuldkommen 

 sammenbundne deraf. I Julianehaabs Distrikt, der er en af de 

 bedst undersøgte Egne i Grønland , har man ikke fundet Kalk, 

 og det nærmeste Sted, hvor man nu kjender den, er paa 67V2° 

 N. Br.^). Det er neppe rimehgt, at de faa Skibe, der kom til 

 Grønland fra Norge, og ved hvilke Landet skulde forsynes med 

 mange Fornødenheder, skulde have medbragt Kalk, i Særdeleshed 

 da dette Bindemiddel ikke var de grønlandske Nordboer be- 

 kjendt fra Island. Stenene ere udsøgte, have parallele Sider og 

 rette Vinkler og ere i det Hele taget utilhugne, men mange af 

 dem bære dog Spor af at være tilhugne i de lodrette Yder- 

 kanter. 



Jeg samstemmer med Steen strupf) i, at Revnen i Øst- 

 muren af Kirken (Tav. XIX) ikke siden Graah's Tid (altsaa i 

 halvhundrede Aar) er bleven større , ligesom ogsaa at Ridserne 

 i den af Graah*) omtalte og afbildede Sten, der sidder i den 

 nordre Mur, ere naturlige Revner i Stenen. Naar jeg endehg har 



M «Undersøgelses-Reise til østkysten af Grønland» Side 42. 



^) Her fandt Kornerup i 1879 Kalk paa liere Steder. 



^) "Meddelelser om Grönland», 2det Hefte, Side 18. 



■•) Undersøaelses-Reise» Side 43. 



