tot 



udsøgte Sten og har næppe været liøj ; store, fastliggende Sten 

 ere benyttede til Bagmur. 



Den aflange Ruin (49' lang og 19' bred) støder med Bag- 

 siden op til en tast Klippeblok og er delt i 2 Rum; Muren er 

 Г høj. Ruinen ligger c. 90' over Havet og 130 Skridt fra den 

 runde Ruin. Den i G. h. M. omtalte Ruin paa en Holm her- 

 udenfor saa vi ikke noget til. 



Pingel omtaler i «Antiquariske Efterretninger fra Grøn- 

 land»^), at Colonibestyrer Mathiesen havde hørt af en gam- 

 mel Grønlænderinde, at der henimod Toppen af Kakortokfjeldet 

 laa en flad Sten over et lidet Vandløb, og paa Stenen skulde 

 der staa flere Linier Skrift, hvorimellem et tydehgt R. Stedet 

 eftersøgtes dengang, men fandtes ikke. 



Da nu Grønlænderne fortalte mig , at der paa en af de 

 lavere Toppe skulde staa en gammel europæisk Varde , besteg 

 jeg Fjeldet fra det Indre af Tasiusak og traf allerede næ.rved den 

 første c. 2000 Fod høje Top den omtalte Varde , men der var 

 intet mærkeligt ved den; den var meget ubetydelig og stod paa 

 et fremspringende, ret iøjnefaldende Sted. Tæt herved var der 

 en meget kjendelig, stor, lodretstaaende Sten med plane Sider, 

 der var fuld af Ridser, hvoraf en godt ligner et R, men Rid- 

 serne ere kun naturlige Revner i Klippeblokken. Ikke langt herfra 

 nedløber en af de faa Elve , der findes paa denne lettest be- 

 stigelige Side af Fjeldet, og jeg antager derfor, at det er denne 

 Sten, der har givet Anledning til ovenstaaende Meddelelse til 

 Colonibestyrer Mathiesen; thi oppe paa Ryggen af det 3300' 

 høje Kakortokfjeld , der er meget stejlt og bestaar af sammen- 

 styrtede Stenblokke, findes næppe Vandløb, hvorover der kunde 

 ligge flade Sten. Vi gik over hele Ryggen, men store Stræk- 

 ninger skjultes for os af Snemasser. 



Ved Igdlorsuit paa den vestre Side af Kakortokfjorden 

 (Tav. XXI, b) ligger der paa en ret anselig Slette to meget sam- 



') "Annaler for nordisk Oldkyndighed" 183G — 37. 



