159 



hen til, at den Mængde Blandinger, der tindes paa Vestkysten, 

 dog for det meste beholde mange eskimoiske Træk. 



Det nævnte maa være tilstrækkehgt til at indse, at det ikke 

 er paa den Maade, at Østlændingerne ere blevne blandede. Det 

 er meget rimeligere at antage, at Østlændingerne ere en Blan- 

 dingsrace af de gamle Nordboer og Eskimoer. Selv om »Øster- 

 bygden» har ligget i Jnlianehaabs Distrikt, var det meget rime- 

 ligt, at Resten af de gamle Nordboer maatte begynde at 

 leve som Eskimoer efter Adskillelsen fra Moderlandet, og at de 

 blandede sig med Eskimoerne; de ere da dragne om til 

 de fortrinlige Fangepladser paa Østkysten, eller maaske ere de 

 forjagne derhen af de nordfra kommende Eskimoer. 



At Nordboerne fnldstændigt maatte gaa over til Eskimoernes 

 Levevis, har været en Livsbetingelse for dem, og, at de dermed 

 ogsaa maa have antaget deres Sæder og Skikke samt til- 

 dels have faaet den samme Charakter, er atter en Følge af 

 Levevisen. 



En Del hjembragte Kranier fra Hedningegrave i Omegnen 

 af llua have eskimoiske Former M ; men. da, som omtalt. Be- 

 folkningen i de sydligste Egne er en Blanding af Østlændinger 

 og Vestlændinger , er den Mulighed dog ikke udelukket, at 

 Østlændingerne kunne nedstamme fra en Blandingsrace af Eski- 

 moer og Nordboer. 



Mødet med Hedningerne var uheldigt for vor videre Rejse, 

 idet tre af vor Besætning, nemlig Styreren, den «bekjendte Mand» 

 og en Roerske bestemte sig til at vende om og rejse tilbage 

 med Hedningerne. Styreren gav som Paaskud, at det var hans 

 IMigt som Katechet at følge med Hedningerne. Da jeg ikke 

 kunde forhindre, at de forlede mig, og ingen af Hedningerne 

 vare til at overtale til at ville følge mig, idet de glædede 

 >ig altfor meget til at se det længselsfuldt imødesete Maal, 



') Godhedsfuldt bestemte nf Hr, Lektor (Ihievitz. 



