179 



af Isens Bevægelse i lueget forskjellige Højder og Retninger, maa jeg 

 anføre Akuliarusek i Ikerasak, hvor Klippen var skuret i Retning af 

 Sundet, og ved Sagdlivik paa Nordsiden af Pamiagdluk-Øen fandtes 

 paa et c. 800' højt Fjeld Skurstriber fra 0. — V., medens der i ganske 

 kort Afstand derfra iagttoges Striber fra N.— S. Hine gik i Fjord- 

 retningen, disse i Retning af et mægtigt Dalstrøg, som gjennemskar 

 Oen og har raaaske tidligere ført en Bræ fra en Del af Fjorden 

 til en anden. I det Indre af Iluafjordeu ved Igdlorsuit saas paa to 

 Fjelde, henholdsvis i 2 og 3000 Fods Højde, Skurstriber fra NØ.— SV. 

 i Retning af en Isbræ, der udmundede i Fjorden; paa det c. 4000' 

 høje Fjeld, paa hvilket Striber iagttoges i 3000 Fods Højde, strakte 

 sig en lille Isbræ helt op til Toppen, saaledes at Skurstriber i denne 

 Egn slet ikke behøve at være dannede langt tilbage i Tiden. 



I de sydlige Egne af Grønland, hvor man overalt seer Isbræer 

 skvde sig ned af Klippesiderne, høre Moræner ikke til Sjeldeu- 

 hederne; selv den mindste Bræ har en ikke ubet}4lelig, i Reglen 

 halvcirkelformig Moræne foran sig, men det er dog kun i de større 

 Fjorde eller i Mundingerne af samme , at man kan vente at finde 

 disse umaadelige Dynger, der ere aflejrede af de større Isbræer. 

 Foruden den alt omtalte Moræne ved Narsak iagttoges Moræner i 

 Sermilik og Iluafjorden. Paa Øen Nanortalik, hvor Prof. Laube 

 omtaler, at der findes en Moræne, saas vel en Mængde løse Blokke, 

 hvilende paa den faste Klippe, men ingen større Ophobning af Sten. 



I det Inderste af Iluafjordens Gren Kangikitsok, var en parabolsk 

 Dal, som nu ikke mere er Leje for nogen større Isbræ, opfyldt med 

 betydelige Morænemasser. I den forreste Del fandtes et Parti kegle- 

 formede Høje, der som smaa Øer fortsættes ud i Fjorden, og hvoraf 

 de højeste rage 100 — 150' op over Dalbunden. Materialet bestaar 

 mest af mægtige Stenblokke og større Sten, der alle kun ere lidet 

 afrundede. Længere inde i Dalen forene flere og flere af Højene sig 

 og gaa tilsidst over i Rygge, der ere lodrette paa Dalens Hoved- 

 retning. Knap en Mil oppe i Dalen, hvor en større Isbræ skyder 

 sig ned fra Siden, var igjen aflejret et Moræneparti, der mere lignede 

 de kegleformede Høje. Det bestod af mægtige, kuppelformede Dynger 

 stillede ovenpaa og ved Siden af hinanden. Fra Fjeldenes Sider skød 

 sig smaa Isbræer i Mængde ned mod Dalbunden, hver førende foran 

 sig en Moræne, hvis Ryg gik i Dalens Retning, og maatte saaledes 

 krydse Hovedmorænen under en ret Vinkel. For nærværende Tid 

 uaaede Sidebræerne og de fra disse aflejrede Moræner ikke Dalbunden, 

 men i tidligere Tid, da ogsaa Hoveddalen maa antages at have været 



12* 



