186 



af Vandet, og er samlet i Revler, hvorved der dannes store 

 Bugter og Vaager i Isen. 



Hvad Hastigheden af Storisens Bevægelse i Davisstrædet 

 angaar, da har jeg intet Holdepunkt, hvorefter denne kan 

 findes. Ingenieur Fritz nævner i «Nogle Iagttagelser om Is- 

 forholdene paa Grønlands Sydvestkyst»^), at den kolde Strøm 

 udfor Arsuktjorden om Sommeren løber med en Hastighed af 

 IV2 til 3 Kvartmil i Timen. Captain Norm an n skriver i »Op- 

 lysninger om Besejhngen af Arsuk-Fjorden», Side 6, at Strøm- 

 men i den østlige Del af Davisstrædet løber med omtrent 0.5 — 1 

 Mils Fart. Jeg antager, at man i Gjennemsnit ikke kan sætte 

 Strømmens og dermed Isens Fart højere end til 0.5, idet jeg 

 ikke seer nogen rimelig Grund til at antage, at Isens Hastighed 

 paa Vestkysten af Grønland skulde være meget større end paa 

 Østkysten, hvor den om Sommeren, ifølge den hollandske Hval- 

 fangerflaades Drift 1777, er 0.5, medens den om Vinteren, ifølge 

 "Hansa» Isflagens Drift, er 0.17 Kvartmil i Timen. 



Man vil rnaaske indvende mod denne ringe Hastighed, at 

 Skibe, der ere drevne i og med Isen, ofte have været udsatte 

 for store Forsætninger. Hertil vil jeg kun bemærke, at det vist 

 hyppigst har været i stormende Kuling, at saadanne ere iagttagne, 

 og at Isen under disse Omstændigheder naturligvis bevæger sig 

 med stor Hastighed, men at Retningen da hovedsagelig følger 

 Vindens. At der ligeledes med Stille kan være stærk Strøm 

 efter en foregaaende vedholdende Vind, er indlysende, idet Isen 

 ved Vindens Tryk paa den Del af samme , der rager op over 

 Vandet, sættes i stærk Fart og derved forøger den mellem Is- 

 stykkerne liggende Vandmasses Bevægelse, som naturligvis ved- 

 Hgeholder sig, efterat Vinden er hørt op. Endehg skal jeg kun 

 nævne, at Ebbe og Flod tæt under Land selvfølgelig bevirker 

 stærk Strøm. 



Saaledes som jeg her har omtalt Bevægelsen af Storisen, 



^) Geograllsk Tidsskrift 1881. Side 78. 



