9 



mindre, oi? inde ved ICaniierdlnkasik havde det næppe 1 Fods 

 Tykkelse. Aarsagen hertil maa forst og fremmest søges i, at 

 Niiulene om Vinteren i IVeglen ere ostlige, og især komme de 

 stuM'ke Storme, hvormed Snefog indtræder, næsten altid fra 

 demie Kant, saa at den Sne, som falder her, fyger ud mod 

 Kysterne, medens den, som falder østligere paa Indlandsisen, 

 fyger ned i Revnerne. En anden Grand til Snelagets ringere 

 Tykkelse er, at Temperaturen i de omtalte SO. Storme stiger 

 til over Frysepunktet, og, da Luften samtidig er meget tør, for- 

 damper og bortsmelter der under disse Storme betydelige 

 Masser saavel Sne som Is. Ligeledes er det forbavsende, at 

 Indlandsisens Overflade nær Yderlandet, saavidt jeg har havt 

 Lejlighed til at gjore Iagttagelser derover, selv om Vinteren er 

 aldeles blottet for Sne. 



Siden September Maaned havde Forholdene forandret sig 

 betydeligt ved Kangerdlukasik. Enden af Isbræen (2j, som den- 

 gang laa omtrent 4000 Fod Øst for Hugten, havde nu skudt 

 sig frem, saa at den laa lige ud for Bugtens østlige Kyst. Med- 

 følgende Afbildning (Tav. I), som er taget fra en omtrent 30 

 Fod høj Humpel paa lUigtens østHge Kyst, viser, hvorledes 

 Forholdene vare dengang. Landet i Baggrunden er Natd- 

 luarsuk- Landet til venstre og Nunatak til højre, med den 

 stejle Fjeldvæg paa Kangerdlukasik-Bugtens Østside i For- 

 grunden. Fri af denne Fjeldvæg sees Midten af Hoved-Isbræen, 

 som over Eet med Nunatak naaer sit højeste og herfra aftager 

 jævnt til begge Sider. Som jeg senere skal komme til at om- 

 lale nærmere, ender Isbræen altid i en Bue saaledes, at den 

 nær Land skyder sig omtrent I Kml. længere frem end paa 

 Midten, hvor den altid er højest. Paa den anden Side af den 

 her synlige Isflig sees Isfjeldene, som i Højde rage betydeligt 

 op o\er selve Isbræen. Bugten var, som antydet paa Afbildnin- 

 gen, fuldstændig spaMTet af Is. 



Jeg havde haabet, at man nu midt paa Vinteren kunde have 

 passeret langs den stejle Fjeldside over Isen frem til selve 



