10 



Isbræen og da fra Heilands Observationsplads have foretaget 

 direkte Maalinger af Bevægelsen ;- men , efter 2 Gange at have 

 gjort Forsøg derpaa, maatte jeg opgive det, da Forhindringerne 

 paa Isen bleve for store. Som alt omtalt , var det sammen- 

 skruet Pakis, der skulde passeres, og undertiden maatte man 

 klattre over 30 til 40 Fod høje Isskodser, der saa gik aldeles 

 brat ned paa den modsatte Side. Det farhgste var dog de dybe 

 Revner, som adskilte de enkelte Isskodser, og som i Reglen 

 vare dækkede med et tyndt, forræderisk Snelag. Efter 4 Timers 

 møjsommelig Klattren vare vi kun naaede omtrent 2000 Fod 

 frem og maatte der standse, da en bred Kløft forhindrede al 

 videre Fremtrængen. Kulden var under dette Ophold , især 

 om Natten, temmelig betydelig, omtrent -^- 30°; men ved Hjælp 

 af den ovenomtalte Lampe saae vi os dog istand til at holde 

 Temperaturen inde i Teltet oppe paa -^- 14° og mærkede i de 

 lune Soveposer ikke videre til Kulden. 



Med dette sidste Forsøg maatte jeg opgive enhver Tanke 

 om herfra at foretage de attraaede Maahnger, og, da Egnen 

 om Isfjorden længere mod Øst var ubekjendt for Grønlænderne, 

 tilbragte jeg de følgende Dage med Excursioner for at finde et 

 Sted, hvorfra de kunde foretages, hvilket endelig lykkedes den 

 21de Marts. 



Som det vil sees paa Kaartet, deler Tasiusak sig ved Augpa- 

 lugtorsuak i 3 Arme, hvoraf den ene Syd om Augpalugtorsuak 

 gaar imod NO. Naar man kjører ad denne Arm forbi de to 

 Øer Kekertarsunguit og herfra over Land til den Øst for disse 

 liggende Sø, kommer man til en større Ferskvandssø, Nuna- 

 tap-tasia (Nunatakkens Sø), som ligger 165 Fod over Havet 

 efter et Middel af 5 Harometermaalinger. Indlandsisen træder 

 paa 2 Stoder ned i denne So, og dens nordlige Grændse dannes 

 af (Ml O, kaldet Nunatak. Dybden i Søen er ikke stor, hvilket 

 allerede kan sees af, at 3 l;ive Smaaøer ligge midt i Søen. 

 I dennes vestlige Ende, omtrent 200 Fod fra Isbræen, Ivkkedes 



