17 



som hele Tiden holdt sig fremragende og tydelige. Resultatet 

 viser, at Isbra^en var i en meget fremadskridende Bevægelse, 

 uagtet Observationerne ere anstillede paa den Tid af Aaret, da 

 Kulden maa antages at være trængt længst ned i Isen, og Sol- 

 straalerne endnu ikke have Magt til at smelte Overfladen. Be- 

 vægelsen tiltager fra F j o r d s i d e n ud mod Midten, og 

 Middelhastigheden af Punkt d, 1790 Fod (875 Meter) fra 

 Fjordsiden, var 39.8 Fod (12.5 Meter) i Døgnet. Derer ingen 

 Tvivl om, at det midterste, jævnere Parti, som maa antages at 

 Hvde paa Vandet og derved ikke har den Gnidningsmodstand 

 at overvinde som de ydre Partier, bevæger sig med en endnu 

 storre Hastighed og kan vist, lavt regnet, anslaas til 50 Fod i 

 Døgnet. 



Forøvrigt synes Bevægelsen ikke at være jævn, idet 

 Hastigheden paa enkelte Dage er større end paa andre, medens 

 der paa den anden Side ikke viser sig nogen bestemt Forskjel 

 Dag og \at, ej heller synes den ikke ubetydelige Temperatur- 

 forskjel at kunne spores i Hastighederne. 



Af de i Tabellen opførte Punkters Højde fremgaar end- 

 videre, foruden at de stige, efterhaanden som man kommer læn- 

 gere mod Øst, at de ogsaa tiltage ind mod Midten af Bræen, 

 saa at denne danner en udad hvælvet Overflade (se Fig. 1). 

 For at anskueliggjøre dette bedre, er i Tabellen Punkternes 

 Højde opført reduceret til det samme Tværsnit, og det viser sig 

 her, at Højden endnu stadig i det sidst observerede Punkt er 

 i Stigning. 



For at komme til Kundskab om Isens Temperaturfor- 

 hold borede jeg et Hul i horizontal Retning ind i den omtrent 

 50 Fod lodrette Isvæg, hvori der anbragtes et i et Kautschuk- 

 rør indsat Thermometer. Da Isen om Vinteren i streng Kulde 

 er meget haard og skjør, saa at der ligesom foregaar en Explo- 

 sion , naar man med en Kniv eller et lignende Instrument 

 hugger i den, idet den springer i Stykker i smaa Flader, er det 

 forbundet med Vanskelighed at trænge ind i den selv blot til 

 IV. 2 



