127 



dret?) med en stærk tinlivid Glands, der holder sig uforandret 

 i .Maaneder. 



Endnu engang traf jeg jernforende lîasalt faststaaende, 

 nemlig paa Sydsiden af Meli em fjor den ved 1 vigsar к ut, 

 hvor den fuldstændigt ligner almindelig Basalt, der dog tildels 

 har et lavaagtigt Udseende. 



Paa Fjeldet Ost derfor bestode de løse Sten paa den tildels 

 bevoxede Fjeldskraaning i en Højde af c. 1350 Fod endvidere 

 næsten udelukkende af jernførende Basalt, saa at Laget ogsaa 

 der maa være faststaaende. Ligesom paa Nordsiden af Fjorden 

 falde Lagene c. 6° udad, mod INV. 



Metallisk Nikkeljern med Widmannstätten ske 

 Figurer er nu b e v i i s t ogsaa at være et t e 1 1 u r i s к 

 Mineral, og et Indhold af Nikkel og en vis krystallinsk Struk- 

 tur ere altsaa ikke tilstrækkelige til at stemple løsliggende Jern- 

 blokke som Meteoriter, hvorved den Opfattelse, som Professor 

 Johns trup i 1871 gjorde gjældende M ligeoverfor det Norden- 

 skiöldske "Aleteorjern» . er beviist. 



Findestederne for metallisk Jern i Nord-Grøn- 

 land, der nu ere blevne betydeligt forøgede, ere paa Kaartet 

 betegnede Fe og (/>), eftersom Jernet er fundet faststaaende 

 eller kun i løse Blokke. Uden at komme yderligere ind paa den 

 kemiske Sammensætning, hvorfor der vil blive gjort nærmere 

 Rede i den efterfølgende Afhandling af Cand. J. Lorenzen, skal 

 jeg her kun bemærke, at der synes at være to Slags Jern, et, 

 der er haardt, sprødt, forvittrer let og indeholder en større 

 Mængde Kul, og som man med Forchhammer kan kalde 

 Meteorstøbejern, hvortil hører Jernet fra Niakornak, Jacobs- 

 havn, Fortunebay, Blaafjeld og maaske Arveprindsens Eiland, og 

 el andet, Aleteorsmedejern, der er blødt, lader sig banke 

 ud til tynde Plader, tildels holder sig godt i Luften, og som 

 kun indeholder en ringe Mængde Kul; hertil hører Jernet fra 



') Meddelt i Vidensk. Selskab d. 26de Jan. og 9dc Febr. 1S72. 



