131 



neki, endvidere ved Nungerat ved Ritenbenks Kulbrud og, efter 

 Rullestenene at domme, ved Asuk, samt maaske paa Diskos Nord- 

 vestspids, og endelig fmdes den faststaaende i Nordfjorden. 



Her kan endvidere anføres, at Basalten paa Nordsiden af. 

 den store Bugt Kasigisat mellem Nord- og Mellemfjorden inde- 

 holder store, concretionsagtige Partier af graphitholdig Feldspath, 

 der liave stor Lighed med afrundede Brudstykker og maaske 

 ogsaa kunne tydes som saadanne. 



Er der end saaledes nogen Forskjel mellem den JMaade, 

 hvorpaa Jernet ved Blaafjeld optræder, og den, hvorpaa det 

 eller de jernførende Basaltlag forekomme langs Diskos Nord- 

 og Vestkyst, og man derfor maaske kunde være tilbøjelig til at 

 slutte saaledes: ja, naturligvis er Jernet i Basaltlagene tellurisk, 

 men de store Jernmasser ved Blaafjeld, der kun optræde paa 

 et meget begrændset Omraade , ere i deres Udseende og Stør- 

 relse saa væsenthgt forskjellige derfra, at de ikke kunne tænkes 

 at være dannede paa samme Maade som disse og derfor muhg- 

 vis kunne være meteoriske , saa maa jeg for det første tillade 

 mig at henvise til den ligesaa store Magnetkis m as se i Ba- 

 saltgangen ved Igdlokunguak ^), der viser, at Masser af lig- 

 nende Størrelse kunne dannes i Basalten eller i alt Fald føres 

 op med den, og for det andet til, at Nikkeljern med Widmann- 

 stiittenske Figurer nu kan være og er et tellurisk Mineral, 

 samt at Mangelen af denne Kjendsgjerning jo efter Lawrence 

 Smiths Undersøgelser var det eneste, der berettigede til, at 

 man betragtede de NordenskiOldske Jernmasser som Meteoriter; 

 thi i alle andre Henseender vare de de virkelige Jernmeteorer 

 jo meget ulige. 



') Vidensk. Meddelelser fra den naturh. Forening i Kbhvn., 1875, pag. 301. 



