143 



saavel som af den udvendige friske (II). I begge Tilfælde bieve 

 de metalliske Dele nogenlunde fraskilte , hvilket gik lettest ved 

 den indvendige, forvitrede klasse, idet man her ved Pulverisering 

 og Sigtning kunde bortskaffe Størstedelen af de vedsiddende 

 Forvitringsprodukter. At foretage en yderligere Adskillelse ved 

 Hjælp af en Magnet viste sig her ikke muligt. I Analysen at 

 foretage en Sondring mellem Jern og Jernilter syntes derfor 

 unyttigt, da jo Forvitringen kun er fremskreden til et vist Punkt, 

 men ingenlunde afsluttet, hvorfor en Analyse, som anstilles i 

 Dag, muligvis giver et helt andet Resultat med Hensyn til dette 

 Spørgsmaal, end en Analyse, der anstilles om et halvt Aar. For 

 det andet gjor selve den Methode , hvorved Jernkornene ere 

 blevne isolerede, Forholdet aldeles vilkaarligt. Naar der altsaa 

 i Analyserne er angivet metallisk Jern, maa en Del af dette 

 tænkes i Virkeligheden at have været i Forbindelse med Ilt. 



Til Hovedanalysen benyttedes i I 2.539 Gram, i II 2.5705 

 Gram. 



Си 

 Fe 



^ч 



Со 

 S 

 C 

 Si o 2 



L'opløseligt i Saltsyre . 8.03 



I (I) er Kulstofbestemmelsen Middeltal af lo, der henholdsvis 

 gav 1.24 og 1.31. I samme Analyse søgtes efter Phosphor i 

 omtrent ö^ 2 Gram, uden at det kunde paavises. I den anden 

 Analyse søgtes derimod hverken efter Svovl eller efter Phosphor. 

 L)a der i (II| blev en meget betydelig Rest tilbage, meget større, 

 end jeg efter Udseendet af Materialet havde ventet, bestemte 

 jeg Kiselsyremængden her, som viste sig at være 59.G1 pCt. 



I. 



П. 



0.19 



0.23 



82.02 



69.77 



1.39 



1.60 



0.76 



0.39 



0.08 



? 



1.27 



1.20 



0.59 



0.39 



1.08 



3.79 



1 . 8.03 



22.23 



