154 



sandsynligt, at Jernet stammer derfra, hvad forøvrigt allerede 

 Nordenskiøld bemærker. 



Rester af fastsiddende Basalt kunde ikke findes paa dette 

 Jern. 



D. Fiskernæs. 



• Medens Jernet fra Niakornak og Fortunebay samt det 

 Pfaffs ke Jern fra Jakobshavn^) — man kan til Nød ogsaa med- 

 tage Gieseckes Fund — paa en naturlig Maade gruppere sig 

 om den nordgrønlandske Basaltformation, er der noget mere til- 

 syneladende uforklarligt ved nærværende Fund, som Museet i 

 1853 modtog fra Dr. Rink, der atter havde faaet det fra Hr. 

 Motzfeldt. Forchhammer berører det paa to Steder ^), men 

 har ikke undersøgt det nærmere , og dog er dette Jern , der 

 frembyder adskillige Lighedspunkter med det fra Ekaluit, ube- 

 tinget det interessanteste af de løse Klumper. Forchhammer 

 selv bemærker allerede, at dets Forekomst væ.kker ikke ringe 

 Tvivl om dets meteoriske Oprindelse. 



Jernet bestaar nu af to smaa Klumper, der tilsammen veje 

 c. 153 Gram. i Virkeligheden er dette en Dolerit, hvorigjennem 

 metalhsk Jern forgrener sig , saa at man paa en sleben Flade 

 seer afvexlende Dolerit og Jern mellem hinanden. Der vil der- 

 for blive meddelt en Analyse af begge Dele. 



Jernet er i høj Grad strækbart, hvorved det adskiller sig 

 fra de andre løse Blokke, fraregnet de ydre Partier i Gieseckes 

 Jern. Vægtfylden fandtes for nogle udbankede smaa Plader, 

 som tilsammen vejede 0.960 Gram, at være = 7.06. I Hoved- 

 analysen, der anstilledes paa 1.962 Gram, opløstes Jernet i 

 Kongevand , og Phosphor søgtes i denne Opløsning uden at 

 kunne paavises. Analysen gav dette Resultat: 



') Svciiska Vct. Förh. 1S70. 8. lOG!). 



2) Oversigt over Vid. Selsk. Forli., 185'(, S. A, og Almenfattelige Naturskild- 

 ringcr, udgivne af C. Liitkcn, S. 220 i en Anmærkning. 



