163 



proven gik lidt efter lidt i mindre Stykker; men man kunde i 

 hvert Stykke iagttage, hvorledes der dannede sig ligesom Gange 

 af et Stof, der ikke polariserede Lyset, og hvorledes disse Gange 

 efterhaanden udvidede sig, saa at de uangrebne Partier bleve 

 mindre. At dette amorphe Stof, som dannede sig og som ikke 

 polariserede Lyset, skulde være Kiselsyre alene, syntes tvivl- 

 somt, da Slibeproven vel ellers vilde være bristet efter hver af 

 de omtalte Gange; men, at Feldspathen i ethvert Fald blev an- 

 greben, er sikkert nok. 



Jeg kommer dernæst til de røde Korn, efter Nauckhoff 

 og Türnebohm Spineller, efter L. Smith Korund, skjøndt 

 sidstnævnte Forsker ogsaa som Følge af "kemiske Kjendetegn» 

 anseer Spinellens Tilstedeværelse for mulig. I Virkeligheden 

 tale saavel de kemiske som de optiske Kjendetegn herfor, 

 og underligt nok, er det undgaaet den udmærkede ameri- 

 kanske Videnskabsmands Opmærksomhed, at de rødlige Korn 

 under Mikroskopet vise sig mørke i alle Stillinger for krydsede 

 Niçois, hvilket netop kunde tale for, at man havde at gjøre 

 med et regulært krystalliseret, ikke med et hexagonalt Mineral. 

 Jeg maa dog tilføje, at Professor Smith ogsaa selv bemærker, 

 at Minerallet sandsynligvis er Korund, «quoique les observations 

 optiques ne soient pas certaines». 



For at isolere Spinellen har han anvendt to Methoder. 

 Første Gang blev Graphiten forbrændt i en Iltstrøm, og den 

 glødede Rest smeltet med kulsure Alkalier, hvortil var sat lidt 

 kaustisk Natron. Den smeltede Masse behandledes med Vand 

 og Saltsyre, paa den uopløste Rest gjentoges Smeltningen og 

 Behandlingen med Syre, hvorved lidt blev tilbage, der kun gav 

 sig for surt svovlsurt Kali og havde følgende Sammensætning: 



SiO, 



0.05 



Al,0, 



92.02 



Fe,0, 



3.25 



MgO 



2.68 



98.00 



