208 



da er forholdsvis mere Bevægelighed i den underste end i 

 den øverste Del. Et Forhold, der maaske staar i Forbindelse 

 med Maaden, hvorpaa Bræerne bevæge sig, er deres Overfladeform. 



I Almindehghed er denne jo svag convex, ^^в 



men undertiden er den ogsaa svag concav. 



Jeg troede først, at den sidstnævnte Form alene tilhørte de 

 Bræer, der vare «døde», det vil sige, som intet Tilløb havde mere 

 fra Ismarkerne, og derfor afsmeltede i hele deres Længde og 

 svandt mest i Midten, hvor den dækkende Morænemasse i 

 Reglen er mindst. Jeg har dog ogsaa seet Bræer i fuld Virk- 

 somhed, der vare concave, og jeg antager derfor, at Overfladens 

 Form maaske kan staa i Forbindelse med Bevægelsesmaaden, 

 idet den concave Overflade kunde antyde, at Bevægelsen i saa- 

 danne Bræer, der alle have et stejlt Fald, var relativ større 

 ved Bunden end i den øvre Del i Forhold til, hvad der ellers 

 finder Sted ved Bræer med convex Overflade. 



1 Afsnittet om Bræerne har jeg fremhævet det store Ma- 

 teriale af rullede og kantstødte Sten, som Bræerne føre med 

 sig^), ikke alene ovenpaa som Moræner, men ogsaa indæltet 

 midt inde, hvor disse Masser maa antages væsentligst at stamme 

 fra Midtermoræner. Tværsnittet af Enden af en ikke sammensat 

 Bræ har i Reglen et Udseende, som er viist i Fig. 25, hvor 

 man seer en svag, trugformet Lejring, afbrudt af Spring, der 



^) De store Ist'jelde ere i Almindelighed fri fov Sten og Grus (hvad der 

 hidrører fra, at de store Isstromme ingen Midtermoræne have), dog inde- 

 holde de fleste, naar man kan iagttage dem nojere, f. Ex. om Vinteren, 

 naar de ere indefrosne, paa mange Steder, dels indlejret mellem La- 

 gene og dels i " Aar er II , Ler, Sand og Grus. At ogsaa den klareste og 

 reneste Isfjeld-Is rimeligvis indeholder fint Ler eller Sand, skjøndt ikke 

 synligt for det blotte Øje, har jeg ikke direkte overbevist mig om, men 

 indirekte faact Formodning om, idet jeg engang af Mangel pa's Fersk- 

 \aii(l lil Forfa-rdigelsen af lørrc photographiske Plader tog aldeles ren 

 og kiai' Isfjold-ls og lod deL deraf erlioldle Vand lobe gjennem ot Klæde, 

 da del gik saa langsomt gjennem Fillrcipapir. Alle Plader vare imid- 

 lertid odelagte, som det svntes, paa Grnnd af al Vandel liaMJc iiHJelutldl 

 uopløste, faste Ijeslanddele. 



