6 III. Dr. Emil Sekera: 



Isolační moje pokusy počaly hned na začátku měsíce 

 října, kdy v mých nádobkách bylo zastoupeno až 50 jedinců, 

 kteří neustali se děliti, tak že dotyčný počet byl dlouho za- 

 chováván a vyžadoval stálého přikrmování, jež bylo buď 

 každodenně prováděno, pokud jsem měl zásoby žížalic, aneb 

 později i po několika, dnech v měsících zimních. Prostor, na 

 kterém žily pěstěné kusy, byl celkem skrovný, neboť tyto za- 

 lezly po nakrmení v kousky rmutu ústrojného ze zbytků 

 rostlinných aneb m;ezi lístečky úlomku rašelinníkového, jejž 

 jsem do nádobky vložil. Zřídka bylo přidáno několik kapek 

 čerstvé vody, tak že se poměry zevní nijak neměnily, I tu 

 jsem měl příležitost pozorovati, jíik se jedinci Microstomat 

 chovali s t e r e o t r o p i c k y choulíce se ve s/kupinách mezi 

 lístky rašelinné neb do rmutu, takže týž býl celý prolezlý, 

 bylo-li jich pohromadě větší množství. V tomto stavu trvali 

 během dne i v noci a jen ráno bylo pozorovati živější pohyby 

 a přelézání sem tam, jakoby byli světlem probuzeni, aby ,po 

 chvíli opět zalezli a se ukryli. Docela jinaik se však zacho- 

 vali, jakmile do nádobky byly vloženy rozřezané kousky ží- 

 žalic neustále se smršťujících neb se kroutících. Rozvlnění 

 tím v nádobce způsobené bylo ihned pociťováno a Microsto- 

 mata ze všech stran vystrkovala hlavičky, jako by r h e o- 

 tropicky zachycovala dojmy, načež vylézající jedinci i ze 

 vzdálenosti několika centimetrů odhadli směr, odkud vlnění 

 se rozšířilo a tamtéž spěchali. Za několik okamžiků byla 

 kořist nalezena a první kus, jakmile se přiblížil na několik 

 millimetrů k ní, po chvíli se zarazil, jakoby očichával; rych- 

 lým pohybem na to octnul se u naříznuté části, z níž mnohdy 

 ještě kapky krve odpadávaly, načež rychle sem taim se kroutil 

 a hleděl zachytiti roztaženým otvorem ústním jeden konec 

 pohyblivého kousku žížalice. Když se to podařilo, tu vylíče- 

 ným již způsobem snažilo se Microstomum, lezoucí ve směru 

 podélném do střevmí své části, vsoukati dotyčný kousek, byť 

 sebou zmítal jakkoliv. U větších úřezků žížalic dokonce dva 

 exempláry z obou konců se zachytily a nepustily se více, do- 

 kud úplně kus se neroiztrhl a v těle neuvízl. 



Byla-li jedincům přeidložena rozřezaná beruška neb larva 

 hmyzí, tu velký počet kusů se shromáždil u ronící &e krve 

 aneb rozrušených ústrojů a hleděly dostati do^vmitř svého těla 



