6 
Å. Indsøer. 
I Fursøen har jeg i flere Aar haft Lejlighed til at under- 
søge Molluskfaunaen og Skallernes Lejring paa grundt Vand, men 
først ved en Del Skrabninger, som jeg ved Dr. Wesenberg-Lunds 
Velvillie i Sommeren 1899 foretog sammen med ham og cand. Å. 
Ditlevsen, er jeg bleven bekendt med den vertikale Udbredelse af 
Dyrene og Skallerne i Søens dybere Partier. Et forøget Kendskab 
har jeg faaet hertil ved Undersøgelse af en Række Bundprøver, 
som indsamledes i Sommeren 1900 af D'Hrr. cand. P. Andersen og 
Assistent H. Sell paa Dybder fra 3 til 26 M.Y). 
Jeg skal her dels foretage en Sammenligning mellem de 
almindeligere Arters vertikale Udbredelse og deres Skallers Fordeling 
dels give en Oversigt over Lejringen af Skallerne i det Hele taget 
sammenholdt med de levende Molluskers Udbredelse. 
Neritina fluviatilis. Vertikal Udbredelse 0—8 M. Dens største 
Hyppighed er påa algebevoksede Stene fra O—ca. 1 M. Skallerne 
træffes i størst Mængde inde paa Bredden, og dernæst indenfor 
dens Udbredelsesomraade. Enkeltvis ere de tagne paa 11 og 18 M. 
Bythinia tentaculata. Vertikal Udbredelse O0— ca. 8 M. Største 
Hyppighed ca. 2—5 M. De fleste af Skallerne opløses i Vegeta- 
tionsbæltet, men et betydeligt Antal forskydes udadtil, og de ere 
endnu ret almindelige ved 12 å 15 M. I ringe Mængde haves de 
ra SM, SIM, 25 M., 25 M. (14 Eks.), 26 M. (12 Eks.), 28 M., 
31 M. Laagene ere overordentlig hyppige fra ca. 2—12 M. og 
træffes i alle Dele af Søen. 
Valvata piscinalis f.typica. Vertikal Udbredelse ca. 7/2—6 M. 
Største Hyppighed ca. 1—4 M. Adskillige Skaller opskylles paa 
Bredden. Ikke faa findes i Dybder fra 6—18 M. Enkeltvis ere 
de fundne paa 21 og 25 M.'s Dybde. 
Valvata piscinalis var. antiqua. Udbredelse ca. 2!/2—11 M. 
Hovedmassen af Skallerne træffes fra 6—14 M., men de ere endnu 
1) Fursøens største Dybde er ca. 38 Meter, dens Størrelse ca. 973 Hektar. 
Den største fundne Dybde ved Skrabningerne i 1899 var 34 M. 
