261 
(1900.) 
med Rider ved Myggenæs Strand. Efter 3dje synes Stenpikker i 
henved tre Uger forsvunden fra Nolsø; 22de indfandt sig atter 
enkelte, i den første Uge af Oktober saas den sidste; paa Myggenæs 
blev den sidste set 30te September.  Præstekrave, der jo kun 
havde vist sig yderst sparsomt paa Myggenæs i Slutningen af 
August, kom lidt talrigere 4de September og blev, delvis, til Maa- 
nedens Midte; sammen med den fulgte Islandsk Ryle. 6te sam- 
lede Riderne sig i store Flokke over Havet ved Myggenæs, det første 
Tegn paa, at de beredte sig til at forlade Øen; de saas endnu 
jevnlig ved Kysten, til Dels i ringere Tal, indtil 30te; senere 
kun paa Havet i nogen Afstand fra Øen. Tallet af Lomvier i 
Bjærgene paa Myggenæs var i Løbet af August svundet stærkt ind 
(allerede i Slutningen af Juli var vist de fleste dragne bort); 8de 
September saas de sidste ved Land; senere kun paa Havet omkring 
Øen. 13de forlod de sidste Strandskader Nolsø; paa Myggenæs 
opholdt de sig, i aftagende Tal, til en Uge ind i Oktober. 14de, 
med og efter Sydvestvind, kom Broget Fluesnapper (Muscicapa 
atricapilla) til Myggenæs. 15de indfandt Rødben (?) sig paa Mygge- 
næs, og en lille Gennemvandring af Islandsk Ryle fandt Sted; 
samme Dag var Hættemaage paa Vandrested ved Nolsø. Fra 
Midten af September begyndte Sulerne at forlade Myggenæs Holm, 
en Maaned senere var de saa godt som forsvundne derfra. 17de 
kom de første Snespurve, i ganske ringe Tal, til Myggenæs. 19de 
om Eftermiddagen, efter stærk Sydøstvind den foregaaende Dag, 
fløj Hejre (Ardea cinerea) over samme Ø, den eneste i Aar. Lille 
Spove saas paa Myggenæs jevnthen i samme Tal til 19de; 20de 
var enkelte tilbage, 28de og 29de saas paa begge Øer de sidste 
(jvf. Oktober). 20de forlod de sidste Hvide Vipstjerte Nolsø, faa 
Dage senere Myggenæs. 22de kom Odinshane paa Gennemvandring 
til Nolsø. 23de var Hjejle i betydeligt Tal paa Vandrested paa 
Myggenæs, to Dage senere paa Nolsø. 27de, i køligt Vejr med 
Blæst fra NØ.—Ø., kom Sjagger i Flok til Myggenæs. 29de saas 
Sildemaage og Terne for sidste Gang ved Nolsø, og de første Graa- 
maager indfandt sig; ret almindelig blev Graamaagen dog ikke 
