82 
sent å sa portée, et il se laisse ainsi transporter au loin, par eux, 
comme par un veritable omnibus.” 
Men hvad er nu i dette Tilfælde Rejsens Maal? 
Lad os engang betragte en Cocons Ydre under svag For- 
størrelse. Inden for Traadvævet paa Kapslens udvendige Flade 
gjenfinde vi vore Hypopi, ubevægelig fasthæftede: vi løsne forsigtig 
en saadan, den rører sig ikke, og anbringe vi den under stærkere 
Forstørrelse, opdåge vi strax, at det kun er dens tomme Cuticula, 
vi have for os. Abdominalskjoldet har løsnet sig fra Forkrops- 
skjoldet, hænger i Bagenden kun løselig sammen med Bughuden, 
fortil er det skudt tilvejrs, her er ,,Indholdet" aabenbart krøbet 
ud. Hypopus er altsaa ved Tusindbenets eller et andet Dyrs Hjælp 
naaet over til Coconen, har fæstet sig til dens Ydervæg og gjennem- 
gaaet et Hudskifte. 
Alle mine Forsøg paa at finde det Dyr, som fremkom af Hy- 
popus, vare længe forgjæves. Jeg undersøgte Mængder af Coconer, 
men naar jeg fandt Hypopi paa dem, var det stedse deres tomme 
Skalhud, det vilde ikke lykkes mig at træffe noget Individ i Begreb 
med at forvandle sig. Og lige saa haabløst viste det sig at søge 
at klække Hypopi; jeg har dem gaaende paa fugtigt Mos, hvor de 
tilsyneladende befinde sig vel, men endnu (Slutningen af Februar) 
vise de intet Tegn til at ville forvandle sig. 
Under disse Undersøgelser af Coconernes Ydre henledtes imid- 
lertid min Opmærksomhed paa en Tyroglyph (Tab. I, Fig. 6), som 
krøb trægt omkring netop paa saadanne Ægkapsler, hvor Hypopi 
havde efterladt deres tomme Cuticula. De savtakkede Mandibler, 
Formen af Kæbepalpens sidste Led og Bugens ejendommelige Kitin- 
ringe tilkjendegive, at det er en Histiostoma. Lemmerne ere korte, 
de bageste Par i det væsentlige byggede som hos vor Histiostoma 
med Klo, Torne og sabeldannet Børste påa Tarsen; Forlemmerne 
(Tab. I, Fig. 6 a) derimod ere overordentlig plumpe og svære, deres 
Tarse er ikke længere end et af de øvrige Led, har oven over den 
kraftige Klo to klodannede Torne, desuden et langt, fint Haar og 
en ,,Kølle" ved Grunden. Epimererne forholde sig som hos Hannen 
