il; 
i, 
103 
Omgivelsernes Beskaffenhed; den viser sig ikke alene paa det Tids- 
punkt, då Næringen slipper op eller tørrer ind, Antallet af Hypopi 
staar tværtimod i ligefremt Forhold til Mængden af Individer i 
Kolonien. Han fandt dette ved at iagttage Udviklingen hos Tyro- 
glyphus mycophagus, den ene af de Arter, som ligge til Grund for 
Mégnins Undersøgelser. Jeg kom til samme Resultat med den 
anden Mégninske Art, Histiostoma rostro-serratum. Mégnins Theori, 
at Hypopus skulde være et adventivt Stadie, der kun fremkom 
lejlighedsvis, under extraordinære Omstændigheder, kan saaledes 
ikke længere opretholdes. — I Fodnoten p. 600 gjør han op- 
mærksom paa, at ikke alene Hypopi, men ogsaa Nymferne sprede 
Arten; han har ligesom jeg bemærket Nymfernes Tilbøjelighed til 
at udvandre fra Næringskilden. 
I den anden Afhandling kristiserer TERRE NArLN Mégnins 
Fremstilling af Parringen hos Sarcoptidae. Hos en hel Række 
fjerboende Sarcoptider (Analgidae) iagttog han, at Parringen gaar 
for sig gjennem en Aabning, som ganske vist ligger tæt op til, 
men dog er vel adskilt fra Gattet. Heraf og af Guddens?), Kramers 
og Hallers Iagttagelser slutter han, at Udtrykket ,,fente vulvo-anale", 
som Mégnin har kreeret, er urigtigt. En ,,Kloak" kjendes lige saa 
lidt hos Sarcoptider som blandt Arthropoder overhovedet 3). — 
samme Opsats oplyser han, at under Parringen trække Hunnens 
Åbdominalmuskler sig rhytmisk sammen, hvorved Receptaculum 
seminis udvider sig og suger den ejaculerede Sædvædske op i sig 
gjennem Bursa copulatrix" fine Kanal. Ved Slutningen af Parringen 
undergaar Hunnen et Hudskifte, Bursa copulatrix skulde da fortykkes 
og blive til den penne Fremragning påa den ægfyldte Huns 
RE 
mL am la Anker mg narre Møre rend. de la soc. de bio- 
ie ie 3, p. 906 0 
il) Her ie man endelig Gaden dk arnel fremdragne i et acario- 
logisk Arbejde, 
3) P, 87—88 har jew desuden paavist Uholdbarheden af Mégnins Paastand 
for Tyroglyphidernes anger de der citerede Undersøgelser 
synes Trouessart ikke at have kjend 
