74 
var for. ringe, og Længdesnittene skuffe ofte og ere ofte vanskelige 
at foretage, hvorfor der kræves en stor Mængde Snit, inden man 
kan komme til sikre Resultater. 
Fig. 18—20 vise tre Tværsnit af Stængelstykket ovenfor Kim- 
bladene fra neden op efter af en Plante, som havde udviklet et 
dog langtfra udvoxet Bladpar foruden Kimbladene og viste Spor 
til et fålgende. Fig. 18 er taget fra Midten af Stængelstykket, 
Fig. 19 lige under første Bladpar og Fig. 20 i Internodiet. Paa 
det sidste ses de 6 Karbundter, hvori m og n blive. delte, og 
de to nye Karbundter, som her strax vise sig hvert for sig 
samlet til eet (0 og p), medens m og nm i forrige Ledstykke fårst 
viste sig hvert som to Karbundter, .-Muligvis hidrårer dette fra 
det sidste Ledstykkes unge Alder. 
Naar man undersåger. stårre Kimplanter eller Stængler med 
flere Bladpar og med Grene i Bladhbjårnerne, bliver Lejringen af 
de spredte Karbundter langt mere indviklet. Dette hidrårer. til- 
dels fra, at Grenenes Karbundter, 
Fig. 21. 
som Længdesnittet Fig. 241 af to 
Bladstilke og to Grene viser, 
fortsætte sig ned i det nedenfor 
værende Internodium. Paa Kim- 
planter med flere Bladpar vise 
Karbundterne i det hypokotyle 
Stængelstykke sig i stårre og 
stårre Antal jo mere man nær- 
mer sig til Kimbladene. - Fårst 
er der fire store Karbundter, saa otte, dernæst en stor Mængde, 
der.ere lejrede i to Halvbuer, hvis Midtpunkter vende mod de 
Sider, «hvor det næste Bladpar findes, og Spidser mod Kim- 
"bladene.  Fårst ligge- Karbundterne i hver Bue i een Kreds," 
højere oppe rykke de mere og mere ind imellem hverandre, 
og tæt ved Kimbladene ligge de næsten i to Kredse i hver 
Bue. Disse indviklede Forhold, der som sagt staa i Forbin- 
delse med Forgreningen og desuden med den stærke Klåvning 
