170 
Fig. 1): De først anlagte Kirtelhaar staa i selve Bladranden 
(de ere mærkede med 4, paa Fig. 4, Xyl. I, der forestiller 
Randen af et Blad saaledes, som denne præsenterer sig for os i. 
et ungt Blad, tegnet med Camera clara), og de synes at anlægges 
alle paa samme Tid, eller maaske anlægges de lidt senere, der 
staa nærmest Grunden og Spidsen af Pladen. Efter denne 
Række anlægges de med 2 mærkede Kirtelhaar, der alle staa. 
ud for Mellemrummene mellem første Række. Efter anden Række 
filger tredie; Haarene i denne skimtes tildels gjennem Åste 
"Rækkes. "(paa de punkterede Partier) og ere dem tydelig mod- 
stillede, Efter tredie Række anlægges fjerde, hvis Haar veksle med 
bins, og. altsaa staa modsat anden Rækkes; men nu begynder 
rigtignok næsten altid en stårre Uorden at gjøre sig gjæl- 
dende, og hverken komme alle Led i de fålgende Rækker 
til Udvikling, ej heller stille de, som anlægges, sig i regelmæssigt 
Forhold til de foregaaende, hvilket er en naturlig Fålge af, at 
vi nu ere naaede ind mod Centrum af den lille kredsrunde 
Bladplade, og at det nu skorter paa Plads for Haarene. 1 Over- 
ensstemmelse med denne centripetale. Fremkomst staaer den 
Omstændighed, at de randstillede Kirtelhaar have de længste 
Stilke, og at disse blive desto kortere, jo nærmere vi re 
Centrum. 
Endnu bår anfåres, at Bladpladen har en ganske anselig 
Størrelse og en ret betydelig Stilk, naar de fårste Haar anlægges 
(cfr. Grånland 1. c. Tab. IX, Fig, 2—3). 
Kirtelhaarenes histologiske Udvikling har heller 
ikke været undersågt tidligere; derfor kjender man heller ikke 
endnu selve Kirtelens højst kompliserede og mærkelige Bygning 
til Trods for Tréculs, Grånlands og navnlig Nitscbkes 
Undersågelser. At Kirtelhaarene fårte Kar, har man dog vidst 
i mange Tider, i alt Fald siden 4837 (Meyen). 
Jeg har iagttaget” mange Kirtelhaar, navnlig af dem, der 
staa nær ved Randen,» men paa Pladen, paa deres allerførste 
Udviklingstrin; de vise sig som smaa Vorter paa den da allerede 
BEES NE FEER Een 
KORSET E LEES. 
