178 
ligt, som det endnu & her. — Omstaaende Xyl, V. forestiller et 
Længdesnit gjennem en udvokset Kirtel; Skillevæggene mellem de 
indre spiralfårende Celler vare ikke ret tydelige, og enkelte Vægge i 
den secernerende Kappe har jeg heller ikke kunnet se saa tydeligt 
som ånskeligt. Det vil ved Hjælp af de tilføjede Bogstaver blive 
klart, at der har fundet en betydelig Strækning i Længden Sled 
i Kirtelens nedre Halvdel, en langt mindre i den åvre. — 
Vi komme nu til Spårgsmaalet om Kirtelhaarenes morfolo- 
giske Værd; ere de Bladflige eller ere de Trichomer? De ere i 
Tidens Låb blevne ansete baade for det ene og det andet, men 
dog vel almindeligst for Trichomer. Meyen stiller dem sammen 
med Rubus- og Rosen-Kirtlerne, foruden med Kirtlerne hos 
Nepenthes og Cassia; han vil vel altsaa nærmest regne dem til 
Trichomer («Pflanzenphysiologie», II, S. 478), 
Schleiden sætter dem uden Betænkning blandt Haarene til 
Trods for deres Spiralkar (« Grundziige d. wissensch. Botanik», 4de 
Opl., p. 202). 
Grånland anser dem for Bladflige (1. c, p». 398), hvorimod 
Fretol (i cc) 1 sm samtidig publicerede Afhandling regner dem 
til Trichomerne. Ligesaa Caspary (I. Cc.) og Weiss. 
Schacht skiller dem atter ud fra Haåarene for nærmest at 
gjåre dem til Bladflige+). Det samme gjår fremdeles f. Ex. 
J. A. Schmidt; i alt Fald mener han, at'de ikke ere at be- 
fragte som «eigentliche Oberhautbildungen», fordi de indeholde 
Kar. Endelig slutter ogsaa Nitschke sig til den samme An- 
skuelse, skjøndt, som det Synes, efter en Del Tvivl, fordi han 
ikke kan nægte, at der er mange Grunde, som tale for, at de 
maa betragtes som Haar. Tilsidst slutter han: «Wenn ich 
mich fir die andere Auffassung erklåre, s0 geschieht dies, weil 
ich glaube, dass sie allein der Natur entspricht. Es giebt in der 
That keine andere als willkirliche Grenze zwischen Haaren, mag 
%) Anatomie u. Physiologie d. Gewåchse, I, p. 280. 
