180 
quemment presque lous les éléments essenliels de la lige. 
On y trouve un épiderme recouvrant une masse plus ou 
moins considérable de tissu parenchymateux, au milieu du- 
quel on observe le plus souvent un faisceau fibro-vasculaire 
ou simplement quelques vaisseaux». 
S. 491 nævnes Passi/lora's «glandes péliolaires» (Fig. 229); 
S. 192: «les glandes du pétiole des Rosacées-Amygdalées» og i 
Fig. 230 afbildes en af Cerasus Grioia; alle disse have Fibro- 
vasalstrænge, og Kirtlerne hos Ricinus skulle have en analog 
Bygning (ibid. S. 194). 
S. 194 omtales endvidere Kirtelhaarene paa Ydersiden af 
Bægeret hos Plumbago Capensis; ogsaa disse have Fibrovasal- 
strænge. Hos Meyen og Weiss nævnes ogsaa Kirtelhaarene 
hos Cassia'er og Nepenthes, og maaske flere endnu. 
Alt dette viser. tilstrækkeligt, at der er mange Organer, som 
maa henfåres til Trichomerne paa Grund af deres Stilling 08 
andre Forhold, men som have vel udviklede Karstrænge og i del 
Hele en Bygning som de håjere Epiblastemer. Den indre Byg- 
ning er altsaa ikke nok til at skjelne Trichomer fra Phyllomer 
og Kaulomer og til at fjerne Droseras Kirtelhaar fra bine. 
. Endnu mindre kan den Omstændighed, at Kirtelhaarene an- 
lægges under Epidermis, fåre dem over i Phyllomernes Række, 
tbi det er endnu almindeligere, at Haar anlægges saaledes, end 
at de fåre Kar (man erindre Menyanthes, Datura- og Gunnera- 
Piggene, og Rauters Exempler). Langt mere vejer da i Vægt- 
skaalen den Omstændighed, at Kirtelhaarene opstaa saa sent, 
paa et allerede vidt udviklet Organ; at de have en Stilling, som 
ikke er kjendt for Bladfligene paa noget sammensat Blad, og al! 
endelig heller ikke Droseracernes Slægtninge paa nogen Maade 
8ive Antydninger af at have sammensatte Blade). 
For mig staaer det da som den eneste naturlige Slutning: | 
Efter Nitschkes Undersågelser (I. c. S. 253; jeg har ikke selv gaaet 
det efter) gives der aldeles jævne etern lle fra Kirtelhaarene til de 
paa Bladstilkene ståaende kar- og kirtellåse Haa 
Se ! 
